ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 503/594/21	
Головуючий в 1 інстанції: Вороненко Д.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,
при секретарі Жигайлової О.Е.

          розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від  03 червня 2021 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Кодима Одеської області о 16:28 год., по справі за позовною заявою ОСОБА_1  до інспектора СРПП Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Продана Владислава Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - 
ВСТАНОВИЛА:
У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати дії інспектора СРПП Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Продана Владислава Миколайовича, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними; 
- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №692262, винесену 15.04.2021 року інспектором СРПП Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом  Проданом Владиславом Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу – закрити.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.04.2021 року інспектор СРПП Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Продан В.М. притягнув його до адміністративної відповідальності з винесенням постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2  ст. 44-3 КУпАП, а саме знаходження в приміщенні Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області без одягнутих засобів індивідуального захисту, маски чи респіратора, в тому числі виготовлених власноруч, які закривають рот та ніс. Однак, позивач з даною постановою незгодний, вважає її протиправною, так як очікуючи інспектора для надання пояснень за своїм зверненням перебував в приміщенні Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області сидячі у віддаленій частині зазначеного приміщення, дотримуючись соціальної дистанції. Крім того, відзначає, що в оскаржуваній постанові не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, а також було недостатньо доказів, які підтверджували вчинення ним правопорушення.  Крім того, в позовній заяві позивач вказує на те, що відповідачем не було задоволено його клопотання про надання часу для залучення адвоката для надання йому правової допомоги.     
Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від  03 червня 2021 року відмовлено повністю в позові ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд однобічно розглянув справу, оскільки в наданих позивачем доказах чітко видно те, що інспектором при накладені стягнення було грубо порушено вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП, а саме: не з`ясовано чи винен апелянт у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Також, були проігноровані права апелянта, а саме: право на відкладення розгляду справи, юридичну допомогу, збір і надання доказів. Апелянт вказує, що в даному випадку він був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих йому законодавством при винесенні оскаржуваної постанови, оскільки відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу», він має право звернутись до місцевого центру або бюро правової допомоги для отримання консультацій, а також для призначення фахівця в галузі права. Суд першої інстанції такі доводи не прийняв та при винесенні рішення також дані порушення інспектора СРПП не були враховані.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 15.04.2021року інспектором СРПП Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Проданом В.М. було складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 571393, згідно змісту якого 15.04.2021 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_1   в м. Кодима по вул. Соборній в приміщенні ВПД №1 Подільського РУП знаходився без захисної маски на обличчі, що захищає ніс та рот, чим порушив п.2.1  постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року  та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2  ст. 44-3 КУпАП.
Після чого, також 15.04.2021 року інспектором СРПП Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Проданом В.М. винесено постанову серії ГАБ № 692262 по справі про адміністративне правопорушення, згідно змісту якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2  ст. 44-3 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.
При цьому, згідно змісту згаданої постанови, правопорушення, передбачене ч.2  ст. 44-3 КУпАП  та вчинене ОСОБА_1 полягало в тому, що останній 15.04.2021 року о 10 год. 00 хв. в м. Кодима по вул. Соборній в приміщенні Кодимського ВПД знаходився без захисної маски на обличчі, що захищає ніс та рот, чим порушив п.2.1 постанови Кабінету Міністрів 1236 від 09.12.2020 року.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 не заперечував сам факт свого перебування у приміщенні поліції без вдягнутих засобів індивідуального захисту, що закривають ніс та рот, а лише посилався на вищезазначені обставини. Тому, суд першої інстанції оцінив заперечення позивача ОСОБА_1   щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 443  КУпАП, безпідставними та як обраний спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення у його вчиненні з метою уникнення відповідальності.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України термін “суб`єкт владних повноважень” означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до ч.1 статті 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ч.2 ст. 44-3 КУпАП перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до  ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи    про такі адміністративні правопорушення, в тому числі,    про порушення громадського  порядку,  правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. 
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному  Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.2 ст. 44-3 КУпАП, інспектори відповідного органу діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.
Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійними відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3цього Кодексу.
Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20  КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному  КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року №724/716/16-а.
При цьому, Верховний Суд зазначив, що зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду касаційної інстанції, викладених у постанові від 26.12.2019 року № 724/716/16-а, про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не призначений ним інспектор.
В даному випадку ані Головне управління Національної поліції в Одеській області, ані його структурний підрозділ – Подільське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області до участі у справі в якості належного відповідача судом першої інстанції залучено не було.
Положення ч3, ч.4 ст. 48 КАС України передбачають, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.
З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Водночас, колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
Проте, суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався, та, вирішуючи спір про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення пред`явлений до інспектора СРПП Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Продана Владислава Миколайовича, не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.
Жодних доказів того, що суд запропонував позивачу здійснити заміну другого відповідача матеріали справи не містять.
За змістом частини сьомої статті 48 КАС України заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.
Отже, суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень встановлених  статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права,
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
В апеляційній скарзі позивач просив відстрочити сплату судових витрат у зв`язку з тяжким матеріальним станом, до ухвалення судового рішення у справі.
У зв`язку з тим, що рішенням у справі відмовлено у задоволенні позовних вимог, з позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 681 грн., які були відстрочені ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року. 
Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Кодимського районного суду Одеської області від  03 червня 2021 - змінити у мотивувальній частині,  з мотивів, викладених у цій постанові.
В решті рішення Кодимського районного суду Одеської області від  03 червня 2021 року – залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 681 гривня (шістсот вісімдесят одна гривня)  шляхом перерахування або внесення на рахунок - отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя:                                                                                        О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                           А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                           А.Г. Федусик