УХВАЛА

12 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 400/5735/20
адміністративне провадження № К/9901/26527/21 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправними та скасування наказів, висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності, поновлення на посаді,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ від 09 грудня 2020 року №420-к   «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності керівників територіальних органів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів»; визнати протиправним та скасувати висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 , затвердженого наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 09 грудня 2020 року №420-к; визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 10 грудня 2020 року №425-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновити на займаній посаді.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021року, в позові відмовлено.
16 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Веріковська Т.А. повторно надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021  року. Заявник, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, пункт 4 частини першої статті 349, статтю 352 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та задовольнити позов. 
Предметом спору у цій справі є правомірність наказу про затвердження висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б», скасування висновку щодо результатів такого оцінювання та поновлення на посаді.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328   цього Кодексу підстави (підстав). 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
В обґрунтування касаційної скарги заявник вказав на незастосування апеляційним судом правових висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених у справах №№П/9901/251/19, П/9901/871//18 та висновків Верховного Суду, висловлених, зокрема, у справах №№240/6051/18, 826/13000/18, проте які саме норми у супереч такому висновку застосовано судом апеляційної інстанції представник ОСОБА_1  не конкретизувала, а лише навела загальні фрази із зазначених судових рішень Великої Палати Верховного Суду, висловила власні міркування щодо обсягу дискреційних повноважень відповідача та послалася на практику судів першої та апеляційної інситанцій у подібних спорах.
Лише посилання представника ОСОБА_1 на правову позицію Верховного Суду, висловлену у інших справах не є підставою для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки положення цієї статті вимагають від заявника указати саме яку норму права у подібних правовідносинах неправильно застосовано судом апеляційної інстанції та зазначити чому таке застосування не відповідає висновку Верховного Суду, висловленому у подібних правовідносинах.
Суд також відхиляє аргументи заявника щодо незастосування висновків Верховного Суду, висловлених, зокрема, у справах №№240/6051/18, 826/13000/18, оскільки доводи ОСОБА_1 зводяться до часткового опису обставин справи, які на його думку, свідчать про виконання ним у повному обсязі завдань та ключових показників державного сужбовця, що свідчить про переоцінку доказів у справі. Так, за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, представником Калнауса О.Р. не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на відповідно до  пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність справи та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.
Інші доводи скарги зводиться до цитування норм законодавства із загальними посиланнями на рішення Конституційного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, з подальшим тлумаченням поняття «дискреційні повноваження», однак об`єктивних мотивів щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм права у скарзі не зазначено, так як заявник не виклав їх у взаємозв`язку із обставинами справи та виключними підставами, передбаченими частиною четвертою статті 328 КАС України.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, представник ОСОБА_1 не виклала передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Частиною першою статті 341   КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Лише загальні посилання на невідповідність висновків суду висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми  права, не є підставою для відкриття касаційного провадження. Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин, суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправними та скасування наказів, висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності, поновлення на посаді повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.   
Суддя                                                                                                                         С.А. Уханенко