УХВАЛА

12 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/15001/19
адміністративне провадження № К/9901/23727/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в           м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в             м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський склотарний завод"   про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
В серпні 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київський склотарний завод", в якому просило стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський склотарний завод» на його користь заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, обчислених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі               929 005,11 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року позов задоволено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2021 року скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого  2021 року.
Позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Приватного акціонерного товариства "Київський склотарний завод" про стягнення заборгованості в частині вимог про стягнення заборгованості за період з 01.12.2017 по 30.04.2019 залишено без розгляду.
У задоволенні позову за період з 01.05.2019 по 30.06.2019 відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський склотарний завод" сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 20902,62 грн.    
29.06.2021 на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі №640/15001/19.
За правилами частини першої  статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення  статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів"  і  статті 13       КАС України.
За визначенням пункту 20 частини першої  статті 4 КАС України  адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо, не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Відповідно до частини четвертої  статті 12 КАС України  виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі  Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».
Частиною ж шостою  статті 12 КАС України  визначено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, який, втім не є вичерпним.
За змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Предметом розгляду в цій справі є стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, обчислених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У даній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої            статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої    статті 328 КАС України    не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього    Кодексу    розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього      Кодексу      позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.
При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України. А як на підставу касаційного оскарження посилається на п. 1 ч. 4  ст. 328 КАС України, а саме: на те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права у випадку, якщо судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Так, процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту  статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої      статті 328 КАС України.
В решті, скаржник на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої  статті 341 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржено судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями  12,  257,  328,  333,  359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі №640/15001/19 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський склотарний завод" про стягнення заборгованості.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                       А. Ю. Бучик

Судді:                                                                                                         Т. Г. Стрелець

                                                                                                                          А. І. Рибачук