УХВАЛА

15 вересня 2021 року 
Київ
справа №640/22985/21
адміністративне провадження № П/9901/362/21  

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України Зеленського В. О. про визнання протиправною бездіяльності і стягнення шкоди, 
встановив:
ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Президента України Зеленського В. О., у якому зазначила такі вимоги (прохальна частина позовної заяви): «Винести рішення відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства, визнати протиправними рішення відмови виконати повноваження та відшкодувати шкоду, завдану протиправними діями органу державної влади в розмірі п`ять мільйонів гривень: визнати протиправною відмову виконати повноваження Президента України відповідно до статті Конституції України: забезпечення сумлінного виконання конституційних повноважень усіма органами влади: судової, виконавчої, законодавчої, які мають дотримуватися Конституції і законів України, діяти відповідно до конституційного принципу верховенства права і законності; забезпечення додержання вимог конституції і законів України органами державної влади, органами місцевого самоврядування; забезпечення і відповідальності перед людиною за свою діяльність, щоб унеможливити непередбачені зловживання правами і свободами людини; розгляд заяви громадянина, що стосуються порушення прав і свобод людини; здійснення дієвих заходів, застосування санкцій у зв`язку з невиконанням вимог Конституції, покарання осіб, які несуть з відповідальність за протиправні дії, направлені проти людини, які порушують їхні права, відповідно до рішення від 29.01.2021 № 22/004460-14; № 22/004461-14 органу державної влади Офісу Президента України на заяву заявника від 27.01.2021 відносно відмови виконати повноваження в спосіб, визначений Конституцією та законами України органу державної влади Держгеокадастру та його територіальні органи - відділ в Новоодеському районі Миколаївської області, Головне управління в Миколаївській області, органу місцевого самоврядування Новоодеської міськради Миколаївської області: Відповідно до пункту 6 статті 37 Закону України «Про державний земельний кадастр» виправити недоліки зіпсованого державного акта на землю серії МК № 365, документ, який подається для вчинення нотаріальних дій: орфографічний - невірно вказано ім`я, технічний - не вказані через смужні земельні ділянки в Плані зовнішніх меж, які було відмовлено усунути в 2007-2011 роки в спосіб, визначений: статтею 22 Інструкції щодо вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вмотивованим виправленням; пункту 3.5 Інструкції, затвердженої наказом Держкомзем України за № 28 від 1993 року, пункту 4.11 Інструкції, затвердженої наказом Держкомзем України за № 325 від 2009 року - Зміни Інструкція, за № 631 від 2010 року взамін зіпсованого видається спадкоємцю на ім`я спадкодавця новий державний акт та видано документи, за підписом керівника Відділу Держкомзем України в Новоодеському районі Миколаївської області та голови Новоодеської міськради Миколаївської області, які в період 2007-2011 роки, протягом п`яти років надавали рішення - відмови виконати повноваження в спосіб, визначений Конституцією та законами України, на ім`я заявника, які зареєстровані на підставі зіпсованого державного акта на землю серії МК № 365, що забороняє закон, які не відповідають законодавству, та унеможливлює вчинення нотаріальної дії - правової дії. Нотаріуси в 2011-2021 роки відмовляють укласти угоду купівлі-продажу садиби за адресою: АДРЕСА_1 , яка зруйнована в 2007-2011 роки; оприлюднити документи, створені органом державної влади, органом місцевого самоврядування в процесі виконання своїх повноважень в 2007-2011 роки, які закриті від громадян: розпорядження бюджетними коштами Новоодеської міськради; розпорядження державним майном - землю Держгеокадастру та його територіальні органи - Відділ в Новоодеському районі Миколаївської області, Головне управління в Миколаївській області: кому і в яких межах передано 33 мільйона гектара землі з 42 у приватну власність - землю; документи, які підтверджують площу землі та кількість агропідпрнємств, яку отримали керівники - ОСОБА_2 - Держкомзем України; ОСОБА_3 - відділ Держкомзем України в Новоодеському районі Миколаївської області; ОСОБА_4 - Головне управління в Миколаївській області; ОСОБА_5 - Новоодеська міськрада Миколаївської області; зловживаючи владними повноваженнями - сотні тисяч гектарів при нормі безоплатної передачі землі відповідно до закону - два гектара, яку громадянам відмовляли передати та виносили рішення - відмови виконати повноваження - безкарно завдали тяжкої шкоди, які мають і будуть мати їхні нащадки щороку мільярди гривень надприбутки; встановити причину, відповідно до якої Держкомзем України та його територіальні органи - Відділ в Новоодеському районі, Головне управління в Миколаївській області - єдиний орган державної влади, який має повноваження реєстрації землі та прав на неї, в 2007-2011 роки протягом п`яти років на щоденні звернення з заявою заявника до всіх рівнів органів влади, до суду відмовили виконати повноваження: реєстрації землі садиби за адресою: АДРЕСА_1, яка зруйнована в 2007-2011 роки. Рішення-відмови відповідають укладу держави: соціальна несправедливість, нехтування Конституцією та законами України, зловживання владою, тотальна корупція, безкарні порушення прав і свобод людини і громадянина;
визнати протиправними невиконання повноважень Президента України відповідно до статті 102 Конституції України, наслідком якого є рішення відмови виконати повноваження в спосіб, визначений Конституцією та законами України 2007 - 2011 років - Держкомзем України та його територіальні органи Відділ в Новоодеському районі Миколаївської області, Головне управління в Миколаївській області - з 2003 року єдиний орган державної влади, який має повноваження реєстрації землі та прав на неї, який в 2007-2011 роках, протягом п`яти років виносив рішення-відмови виконати повноваження - реєстрації землі та прав на неї на щоденні звернення з заявою заявника особисто до всіх рівнів органів влади, до суду - безкарно порушив права заявника та завдав тяжкої шкоди та органу місцевого самоврядування' Новоодеської міськради Миколаївської області: 
1) 2007-2011 роки заява: зареєструвати набуття право власності на землю на ім`я заявника. Рішення: зверніться до суду для визнання права власності на землю в порядку спадкування. Закон: стаття 392 Цивільного кодексу України - набуття право власності в суді не розглядається. З 2003 року з часу створення Єдиної системи реєстрації майна - Єдиний орган державної влади, який має повноваження реєстрації землі та прав на неї - Держкомзем України та його територіальні органи.
2) 2007-2011 роки заява: зареєструвати набуття право власності на землю на ім`я заявника; Усунути орфографічний недолік в імені зіпсованого державного акта на землю серії МК № 365 документ, який дається для вчинення нотаріальних дій. Рішення: Інструкція, затверджена наказом Держкомзем України за 325 від 2009 року, виправлення орфографічних і технічних недоліків не допускає. Зверніться до суду для визнання  права власності на землю в порядку спадкування. Закон: стаття 22 Інструкції щодо вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - виправлення в документах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути застережені; стаття 392 Цивільного кодексу України - набуття право власності в суді не розглядається; з 2003 року з часу створення Єдиної реєстрації майна - єдиний орган державної влади, який має повноваження реєстрації землі та прав на неї - Держкомзем України та його територіальні органи;
3) 2009-2011 роки заява: зареєструвати набуття право власності на землю на ім`я заявника - власника житлового будинку відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України. Рішення: Зверніться до міськради з відповідною заявою для оформлення право власності на землю. Закон: з 2003 року, з часу створення Єдиної системи реєстрації майна - Єдиний орган державної влади, який має повноваження реєстрації землі та прав на неї - Держкомзем України та його територіальні органи; 
4) 2010-2011 роки. Заява: зареєструвати набуття право власності на землю на ім`я заявника. Усунути технічний недолік, про який не вказували в рішеннях 2007-2010 років. Рішення: Державний акт є чинний. Зверніться до суду для визнання права власності на землю в порядку спадкування. Закон: пункт 3.5 Інструкції, затвердженої наказом Держкомзем України за № 28 від 1993 року - зміни в Плані зовнішніх меж вносяться чорною тушшю; чинний документ - відсутні орфографічні і технічні недоліки; пункт 4.3 Інструкції, затвердженої наказом Держкомзем України за № 325 від 2009 року - якщо виявлені орфографічні і технічні недоліки державний акт є зіпсований і видається новий; стаття 392 Цивільного кодексу України - набуття право власності в суді не розглядається; з 2003 року з часу створення Єдиної системи реєстрації землі та прав на неї - Держкомзем України та його територіальні органи.
5) 2010-2011 роки. Заява: зареєструвати набуття право власності на землю на ім`я заявника. Надати новий Державний акт на землю на ім`я спадкодавця взамін зіпсованого. Рішення: Інструкція, затверджена наказом Держкомзем України за №   325 від 2009 року не передбачає. Зверніться до суду для визнання права власності на землю в порядку спадкування. Закон: Інструкція, затверджена наказом Держкомзем України за № 325 від 2009 року Зміни Інструкція за № 631 від 2010 року зобов`язує надати новий державний акт на ім`я спадкодавця взамін зіпсованого; стаття 392 Цивільного кодексу України - набуття право власності в суді не розглядається; з 2003 року з часу створення Єдиної системи реєстрації майна - Єдиний орган державної влади, який має повноваження реєстрації землі та прав на неї - Держкомзем України та його територіальні органи.
6) 2011 рік. Заява: зареєструвати набуття право власності на землю на ім`я заявника на підставі зіпсованого Державного акта на землю серії МК № 365 орфографічним і технічним недоліком, документ, який подається для вчинення нотаріальних дій. Рішення: 21.12.2011 року зареєструвати набуття право власності на на підставі зіпсованого державного акта на землю серії МК № 365 з орфографічним і технічним ; недоліками, що було відмовлено протягом п`яти років 2007-2011 роки на щоденні звернення заявника до всіх рівнів органів влади, до суду. Закон: стаття 24 Закону України «Про державний земельний кадастр». Підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки. Невідповідність поданих документів вимогам законодавства: не приймаються документи, в яких орфографічні і технічні недоліки.
Наслідки рішень-відмов виконати повноваження - зареєструвати набуття право власності на землю 2007-2011 роки: нотаріуси 2011-2021 роки, керуючись статтею 47,49 Закону України «Про нотаріат» відмовляють укласти угоду купівлі-продажу на підставі документів, які не відповідають закону, садиби за адресою: АДРЕСА_1, яка зруйнована в 2007-2011 роки, яку заявник мала можливість відчужити в 2007 році за 25 тисяч євро та за вказані кошти вирішити свої важкі проблеми».
Ухвалою від 18 серпня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва передав цю справу за підсудністю Верховному Суду. Матеріали цієї справи надійшли до Верховного Суду 10 вересня 2021 року. 
При вирішенні питання про можливість відкриття провадження у справі за вказаним позовом суд виходив з такого. 
Як можна зрозуміти з тексту позовної заяви, звернення до суду з цим позовом його авторка обґрунтовує конституційно-правовим статусом Президента України як гаранта додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина (стаття 102 Конституції України). Спираючись на доктринальні підходи до розуміння повноважень і завдань Президента України в організації державного устрою і забезпеченні належної діяльності органів державної влади, зокрема і їхньої відповідальності (за виконання своїх повноважень) перед суспільством загалом і особою/громадянином зокрема, посилаючись також на почуту із медіа ресурсів (неофіційну) інформацію про показники економічного розвитку України і стан боротьби з корупцією та місце України за цими критеріями серед інших країн світу, позивачка висловила думку про те, що відповідальність за неналежне, з її погляду, виконання повноважень органами Держкомзему України, органами місцевого самоврядування, судами і нотаріусами при розгляді її неодноразових звернень (упродовж 2009-2011 років) щодо оформлення права власності на земельну діяльну і садибу за адресою: АДРЕСА_1 (про що написано у прохальній частині позовної заяви), і що, у підсумку, завдало їй шкоду, яку вона оцінює у п`ять мільйонів гривень, несе безпосередньо Президент України відповідно до статті 102 Конституції України. Іншими словами, з погляду позивачки, якщо держава в особі своїх органів і посадових осіб не виконали перед нею (як громадянкою України) своїх повноважень (як вона того у них просила), то усю відповідальність повинен нести Президент України як гарант додержання прав і свобод людини і громадянина, адже саме він, у трактуванні позивачки, своєю «бездіяльністю» у цій конкретно окресленій сфері правовідносин допустив те, що внаслідок дій/рішень органів державної влади і посадових осіб вона втратила право власності (за вказаною вище адресою) на нерухомість як актив, який мала намір реалізувати для вирішення своїх проблем фінансового характеру, з чим, власне, пов`язана вимога про відшкодування шкоди поряд з вимогами про визнання протиправною бездіяльності [Президента України].
Насамкінець позивач зазначила також про те, що в січні 2021 року зверталася до Президента України з проханням втрутитися у ситуацію і звернутися до органів Держкомзему України щодо оформлення їй правовстановлюючих документів на землю, однак бажаного результату не отримала.  
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
За частиною п`ятою статті 125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За текстом частини першої статті 4 КАС:
публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС); 
суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).
Перше, на що потрібно звернути увагу, резюмуючи написане у зіставленні з мотивами і вимогами позовної заяви, це те, що зверненню до адміністративного суду має передувати виникнення спірних правовідносин безпосередньо між позивачем (у цій справі - ОСОБА_1 ) і Президентом України у зв`язку зі здійсненням останнім (стосовно позивачки) владно-управлінських функцій. Опосередковування повноважень Президента України як гаранта додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина «відповідальністю» за усі сфери суспільних відносин у державі, зокрема за рішення і дії інших органів державної влади і посадових осіб у правовідносинах, у яких Президент України не діяв і не міг діяти як суб`єкт владних повноважень, є, на думку суду, наслідком помилкового і довільного тлумачення положень Основного Закону України. 
Треба зауважити, що Україна є правова держава (стаття 1 Конституції України), що окрім іншого, передбачає розподіл влади і необхідність дотримання Конституції України і законів України не тільки громадянами, але й її органами, через які ця влада реалізується. Президент України, так само як і інші органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи, повинен дотримуватися встановленого у статті 19 Конституції України правового порядку, відповідно до якого зазначені суб`єкти зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Доводи позивачки про контролюючі і наглядові функції Президента України, його найвищий статус у державі, що дозволяє йому втручатися у діяльність усіх без винятку органів державної влади і впливати на їхні рішення є надуманими і якраз суперечать згаданому принципу законності. Cуд вважає, що гарантування додержання Конституції України має здійснюватися у правовий спосіб, а не свавільно, інакше це підриватиме авторитет не тільки Глави держави, але й основи правової держави та й державності загалом.
Повертаючись до позовної заяви суд зазначає, що вимоги про визнання протиправною бездіяльності Президента України щодо належного виконання іншими суб`єктами своїх повноважень (в окреслених вище правовідносинах щодо оформлення речових прав позивачки на земельну ділянку й садибу протягом 2009-2011 років) та стягнення у цьому зв`язку з нього шкоди (розміром у п`ять мільйонів гривень) не мають ані законних, ані фактичних підстав, адже побудовані головним чином на хибному твердженні про (юридичну) відповідальність Глави держави за діяльність усіх органів державної влади і місцевого самоврядування у державі. Варто нагадати також, що передбачене у статті 55 Конституції України право на звернення до суду має ґрунтуватися не на уявних, а на реальних порушеннях охоронюваних законом прав та інтересів (з боку суб`єкта владних повноважень). Утім, в окресленій ситуації видається очевидним, що публічно-правового спору за участі позивачки і Президента України не виникало, а отже і права на захист (у такий спосіб) теж. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Водночас, зважаючи на вимоги частини шостої статті 170 КАС, треба додати, що «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. 
Тому, з урахуванням написаних вище мотивів для відмови у відкритті провадження у справі за вказаним позовом ОСОБА_1 , суд роз`яснює, що цей спір не підвідомчий судам загальної юрисдикції. 
Керуючись статтями 170, 248, 256, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ухвалив:
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського В. О. про визнання протиправною бездіяльності і стягнення шкоди.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя                                                                                                    М. І.   Смокович