Справа № 462/7119/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С. 
Провадження № 22-ц/811/663/21                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2  та ОСОБА_3  на рішення Залізничного районного суду м. Львовав складі судді Мруць І.С. від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, -
               в с т а н о в и л а : 
рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання – задоволено частково.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1600 (тисячу шістсот) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 08.11.2020 року на період навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Ухвалено припинити стягнення аліментів у разі припинення навчання.
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць ухвалено допустити до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в сумі 672 (шістсот сімдесят дві) гривні 64 коп.
Вказане рішення оскаржили ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 08.11.2020 року на період навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. 
Вважає, що рішення підлягає зміні через невідповідність висновків суду обставинам справи, які суд першої інстанції визнав встановленими в частині розміру щомісячної суми, яка підлягає сплаті. Звертає увагу, що щомісячний дохід відповідача складає 4624,81, тобто це кошти, якими він розпоряджається на своє утримання та утримання спільних із Позивачем дітей. Зазначає, що судом безпідставно не прийнято до уваги, що згідно ч.2 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вказує, що досягнення його донькою повноліття, не означає, що вона перестала бути його донькою, відтак при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки суд повинен був врахувати, що з відповідача проводиться уже стягнення на утримання малолітнього сина згідно постанови Львівського апеляційного суду від 11.02.2020. Також вказує, що судом не було взято до уваги, що на сьогоднішній день ні дружина відповідача, ні його донька офіційно ніде не працюють, хоча позивач стверджувала, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, що і стало причиною переведення доньки на заочну форму навчання, адже там навчання дешевше. Відтак, це в черговий раз підтверджує, що його донька працює та в змозі утримувати себе, що в свою чергу не зобов`язує дружину працевлаштуватися. Зазначає, що розмір аліментів не може бути меншим від половини прожиткового мінімуму визначеного для дітей відповідної вікової категорії. З 1 грудня 2020 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1921 грн., для дітей віком від 6 до 18 років 2395 грн., для працездатних осіб (в том числі від 18 до 23 років) – 2270 грн., отже мінімальним розміром для утримання його повнолітньої доньки є 1135, 00 грн. Крім того зазначає, що судом при визначенні розміру аліментів не враховано матеріальну можливість надавати відповідачем забезпечення на утримання повнолітньої доньки у розмірі навіть 1600,00 грн., у зв`язку з чим судом допущено порушення принципу повного і всебічного з`ясування обставин справи, адже відповідач надав документальне підтвердження рівня своїх доходів. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення визначивши розмір аліментів, які підлягають до стягнення на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі – 2000 гривень; судові витрати покласти на відповідача.
Вказує, що рішення в частині визначення суми коштів (аліментів), які підлягають стягненню з відповідача на користь повнолітньої доньки, судом прийнято поспішно за неповного з`ясування обставин, які мали б бути враховані судом при визначенні розміру аліментів. З огляду на вказане, вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні. Зазначає, що з огляду на те, що на утриманні в відповідача немає інших осіб, володіє задовільним станом здоров`я, в останнього наявні відповідні фінансові можливості, а тому відповідач спроможний платити аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 до досягнення нею двадцяти трьох років у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі – 2000 (двох тисяч гривень 00 коп.) гривень. Також звертає увагу на те, що при визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції керувався даними по середній заробітній платі отриманій відповідачем за місцем праці. Проте, як вбачається з довідки, яка міститься в матеріалах справи, заробітна палата відповідача прив`язана до мінімальної заробітної плати, яка встановлюється в Україні, а тому з урахуванням того, що з 01 січня 2021 року, такий розмір збільшено до 6 000, 00 гривень, вважає, що відповідач спроможний утримувати власну дитину шляхом сплати аліментів у розмірі – 2000, 00 гривень щомісячно. Окрім цього, наголошує, що розмір заявлених аліментів, є нижчим за мінімальний прожитковий мінімум, який встановлений для працездатної категорії населення, а тому їх і так недостатньо для забезпечення основних потреб особистості, натомість зменшення розміру аліментів, може призвести до неповного та неналежного розвитку дитини. 
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив, додаткових заперечень на відповідь на відзив, апеляційних скарг, відзивів на апеляційні скарги, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, а також інших письмових пояснень у суді апеляційної інстанції – колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 12, 77, 81, 141, 430 ч.1 ст. 13, ч. ст. 82, ч.2 ст. 89 ЦПК України, принцип 6 Декларації про права дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1959 року, ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ч.ч.7,8 ст. 7, ч.1 ст. 182, ст.ст. 141, 199, 200 Сімейного кодексу України, п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2007 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ч.ч.2,3 ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», та задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що у шлюбі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилося двоє дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Суд встановив, що діти зареєстровані та проживають з матір`ю, що не заперечується відповідачем. Відповідач проживає окремо. Згідно відповіді на адвокатський запит, наданої 29.09.2020 року, копії трудової книжки, ОСОБА_2 перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Декада-2000», працює на посаді водія-експедитора, офіційний розмір посадового окладу – 5500,00 грн., нарахування додаткових коштів ОСОБА_2 не здійснювалося. Згідно із довідкою про доходи від 23.12.2020 року, виданої ТзОВ «Декада-2000», загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з грудня 2019 року по листопад 2020 року без урахування аліментів становить 56 326, 04 грн. Також суд встановив, що ОСОБА_2 є власником автомобіля Volkswagen GOLF, 1995 року випуску. Відповідно до довідки 372 від 13.10.2020 року, виданої НУ «Львівська Політехніка» ОСОБА_4 , договорів про надання освітніх послуг №55-24 від 27.07.2019 року та №143-20 від 28.07.2020 року, відповіді навчального закладу №1-12-68 від 16.12.2020 року, навчальної картки студента, заяви, вона дійсно є студентом другого курсу заочної форми навчання Інституту гуманітарних та соціальних наук. Термін чинності договору – по 30.06.2023 року. Вартість курсу навчання становить 12 050 гривень. Постановою Львівського апеляційного суду від 11.02.2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та змінено рішення Залізничного районного суду м.Львова від 30.09.2019 року, постановлено стягувати із ОСОБА_6 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки від заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 18.06.2019 року до їхнього повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного 16.09.2020 року головним державним виконавцем Залізничного відділу державної служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), у боржника ОСОБА_2 станом на день складення розрахунку наявна переплата у розмірі 2596,48 грн. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 30.09.2020 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 . Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 5310, 38 грн. Відповідно до рішення Залізничного районного суду м.Львова від 02.12.2020 року ухвалено скасувати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 04 червня 2020 року Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові, визначено розмір заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 4905 гривень 92 копійки. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 30.01.2020 року справу відносно ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 07.10.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином. Суд встановив, що із копії першої сторінки позовної заяви ОСОБА_4 , остання просить суд позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 . Виходячи із копій згаданих судових рішень, пояснень у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі склалися неприязні відносини, які набули стійкого характеру. Суд зазначив, що враховуючи ту обставину, що дитина сторін проживає разом з позивачкою ОСОБА_3 , остання несе витрати по утриманню дитини та її навчанню, забезпечує її лікуванням в разі потреби, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, суд вважав, що повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги, а тому є підстави для стягнення аліментів з відповідача. Суд не брав до уваги, посилання позивача щодо форми навчання повнолітньої дитини, так як стягнення аліментів в порядку ст.199 СК України здійснюється незалежно від того, чи така є денною чи заочною. Суд критично ставився до доводів відповідача про те, що донька ймовірно вже працює та отримує дохід, оскільки такі нічим не підтверджені. Суд зазначив, що скріншоти сторінки в соціальній мережі Instagram не є належним та достовірним доказом працевлаштування ОСОБА_4 та не містять жодної інформації про отримання нею доходу. Щодо розміру аліментів та можливості їх сплати суд зазначив те, що відповідач є працездатною особою, працює, отримує дохід. Зокрема, як підтвердив відповідач, він працює водієм-експедитором ТзОВ «Декада-2000». В середньому за місяць він отримує заробітну плату у розмірі 5745,00 грн. Суд врахував, що відповідач сплачує аліменти на неповнолітнього сина у розмірі 1 197,50 грн. щомісячно, як сам зазначив у відзиві. При цьому, суд не брав до уваги доводи позивача про те, що реальний дохід відповідача є більшим, ніж вказано у довідці про доходи, а також про наявність у відповідача ще одного автомобіля та мотоцикла, оскільки такі нічим не підтверджені. За вказаних обставин, виходячи з найкращих інтересів повнолітньої дитини, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи, що відповідач не заперечує свій обов`язок з утримання доньки та частково визнає позов, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_3 , на утримання повнолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання в Інституті гуманітарних та соціальних наук НУ «Львівська Політехніка», аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1600 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно. Також суд зазначив, що з позовом позивачка ОСОБА_3 звернулася 05.11.2020 року. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 18 років виповнилося 07.11.2020, аліменти на утримання повнолітньої дитини підлягають стягненню з 08.11.2020 року. Одночасно суд вважав за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.1ст.192 Сімейного кодексу України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважав, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 672 грн. 64 коп. в дохід держави (судовий збір станом на момент подачі даного позову становив 840,80 грн.).
       Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
       11.11.2020 ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила:
?стягувати з відповідача кошти на утримання (аліментів) повнолітньої доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно аліменти у розмірі, що становлять 2000 гривень до моменту досягнення донькою двадцяти трьох років. Судові витрати покласти на Відповідача.
Свої позовні вимоги мотивувала тим, шо у шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 донька досягла повноліття, однак продовжує навчання, є студенткою другого курсу Інституту гуманітарних та соціальних наук Національного університету «Львівська Політехніка». Зазначає, що фактично усі витрати щодо утримання доньки несе позивач. Вважає, що донька потребує додаткової матеріальної допомоги батька, зокрема, на витрати пов`язані з навчанням, харчуванням, забезпеченням особистих потреб. Додає, що на утриманні у відповідача немає інших осіб, в останнього наявні відповідні фінансові можливості для сплати аліментів. З огляду на зазначене, просить суд позов задовольнити, вирішити питання судових витрат.
Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Крім цього, в абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року  "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Окрім наведеного за ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
       Аналізуючи обставини, що мають значення для справи в контексті згаданих норм матеріального закону та їх тлумачень колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг безпідставними.
Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, – сторони є матір`ю (позивач) та батьком (відповідач) – ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час, досягла 18 років (копії свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження, паспорта (а.с. 9, 10, 38).
Крім цього, у шлюбі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народився також син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про народження (а.с. 11).
З довідки з місця проживання ВК Рудненської селищної ради від 21.03.2019 року №584 вбачається, що діти сторін проживають разом з матір`ю (а.с. 12). 
Відповідно до довідки №72 від 13.10.2020 року, виданої НУ «Львівська Політехніка», а також договорів про надання освітніх послуг (а.с. 14-16)  ОСОБА_4 є студенткою другого курсу заочної форми навчанняНУ «Львівська політехніка та закінчує навчання в червні 2023 року, що сторонами і не оспорено. 
Також, згідно договору про надання освітніх послуг №143-20 від 28.07.2020 року дочка сторін є студенткою другого курсу заочної форми навчання Інституту гуманітарних та соціальних наук. Термін чинності договору – по 30.06.2023 року. Вартість курсу навчання становить 12050 гривень за рік. (а.с.16).
Згідно відповіді на адвокатський запит, наданої 29.09.2020 року, копії трудової книжки, – ОСОБА_2 перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Декада-2000», працює на посаді водія-експедитора, офіційний розмір посадового окладу – 5500,00 грн., нарахування додаткових коштів ОСОБА_2 не здійснювалося (а.с.13, 61-63).
Із довідки про доходи від 23.12.2020 року, виданої ТзОВ «Декада-2000» вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з грудня 2019 року по листопад 2020 року без урахування аліментів становить 56 326, 04 грн (а.с.64).
Також встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля Volkswagen GOLF, 1995 року випуску (а.с.65,66).
Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що постановою Львівського апеляційного суду від 11.02.2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та змінено рішення Залізничного районного суду м.Львова від 30.09.2019 року, постановлено стягувати із ОСОБА_6 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки від заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 18.06.2019 року до їхнього повноліття (а.с.55-59).
Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного 16.09.2020 року головним державним виконавцем Залізничного відділу державної служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), у боржника ОСОБА_2 станом на день складення розрахунку наявна переплата у розмірі 2596,48 грн. (а.с.60).
Крім цього, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 30.09.2020 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 5310,38 грн. (а.с. 73-75)
Також, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 02.12.2020 року ухвалено скасувати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 04 червня 2020 року Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові, визначено розмір заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 4905 гривень 92 копійки (а.с.93-94).
Однак, постановою Львівського апеляційного суду від 05 липня 2021 року рішення Залізничного районного суду м.Львова від 02.12.2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_3 про скасування розрахунку заборгованості по аліментах та визначення розміру заборгованості.
Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 30.01.2020 року справу відносно ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.95).
Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 07.10.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином (а.с.96).
       Крім цього, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 29 липня 2021 року, у задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради) про позбавлення батьківських прав – відмовлено.
       Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
       Зважаючи на вказане, судом першої інстанції правильно враховано, що відповідач ОСОБА_7 є працездатною особою, працює водієм експедитором ТзОВ «Декада-2000» та в середньому за місяць отримує заробітну плату у розмірі 5745,00 грн. 
Окрім цього, в суді першої інстанції відповідач визнавав позов частково та вказував на те, що не заперечує щодо стягнення з нього 1200 грн. аліментів щомісячно на утримання повнолітньої доньки до закінчення навчання.
Крім цього, судом першої інстанції вірно не взято до уваги, посилання позивача щодо форми навчання повнолітньої дочки, оскільки стягнення аліментів в порядку ст.199 СК України здійснюється незалежно від того, чи така є денною чи заочною.
Також, судом вірно не взято до уваги доводи відповідача про те, що дочка ймовірно вже працює та отримує дохід, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами. 
Окрім цього, судом вірно враховано, що відповідач сплачує аліменти на неповнолітнього сина у розмірі 1197,50 грн. щомісячно, як сам зазначає у відзиві.
Також, судом першої інстанції вірно не взято до уваги доводи позивачки про те, що реальний дохід відповідача є більшим, ніж вказано у довідці про доходи, а також про наявність у відповідача ще одного автомобіля та мотоцикла, оскільки такі нічим не підтверджені.
       Враховуючи вказане, а саме те, що: на батьків покладено рівні обов`язки щодо надання матеріальної допомоги повнолітнім доньці чи сину, які продовжують навчання, якщо батьки можуть таку матеріальну допомогу надавати та дані щодо неможливості надання допомоги дочці батьком у матеріалах справи відсутні; те, що дочка сторін дійсно продовжує навчання та дійсно потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги (у неї відсутні самостійні доходи) чого відповідачем не спростовано; доходи відповідача, що підтверджені відповідною довідкою, яка, також, стверджує про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу, чого він і сам не заперечив та визнавав позовні вимоги частково; відсутність даних про доходи матері (позивачки), а також відсутність даних про те, що така є непрацюючою особою; те, що відповідач в суді першої інстанції не заперечив щодо стягнення аліментів з нього на утримання дочки у розмірі 1200 грн. щомісяця; прожитковий мінімум на дорослу особу, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» складав з 01.01.2021 року 2189 грн.на місяць та до кінця року збільшиться до 2393грн. на місяць; те, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина; – колегія суддів вважає, що обрана сума аліментів на час навчання повнолітньої доньки сторін, що підлягає стягненню з відповідача не є надмірною чи непосильною для сплати чи навпаки заниженою, а доводи апелянтів такими, що не впливають на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції вцілому.
Також, слід вказати, що вказана щомісячна сума фактично покриватиме навчання дочки сторін (12050/12місяців = 1004,16 грн. в місяць) та решта коштів разом із утриманням, що зобов`язана їй надавати мати забезпечуватиме їй інші звичні життєві потреби (проїзд до місця навчання, придбання навчальної літератури, харчування, придбання одягу та взуття та ін.). 
       Зважаючи на вказане, доводи апеляційних скарг слід визнати безпідставними, а самі скарги  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2  та ОСОБА_3 слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
       апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
       Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2021 року – залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

       Повний текст постанови складено 26 серпня 2021 року.
     
       Головуючий:                                                                                 Я.А. Левик
                       Судді:                                                                                 Р.В. Савуляк
                                                                                                                        М.М. Шандра