ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 816/2391/16
адміністративне провадження № К/9901/31470/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження 
касаційну скаргу  Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області 
на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017 (суддя Ясиновський І.Г.)
та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017 (Головуючий суддя Катунов В.В., суддя Бершов Г.Є., Ральченко І.М.)
у справі № 816/2391/16 
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба" 
до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба" (далі - позивач, СТОВ «Дружба» ) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області  (далі - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 16.08.2016 № 0002881404 на суму 218    131 грн основного платежу та 54    533 грн - штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області від 16 серпня 2016 року № 0002881404.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017 постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017р. по справі № 816/2391/16 скасовано  в частині визнання протиправним та скасування  податкового повідомлення-рішення від 16 серпня 2016 року № 0002881404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість  на суму 2087,00 грн. в т.ч. 1670,00 грн. (основного платежу) та 417 грн. штрафних (фінансових) санкцій. В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від  01.03.2017р. по справі    №   816/2391/16 залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що позивачем не надано до перевірки первинних всіх документів по взаємовідносинах з ПП «Олвітехно» на виконання підрядних робіт. Включення податкових накладних по придбанню підрядних послуг у ПП «Олвітехно» не визнається компенсацією виробничих факторів згідно положень підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України. 

Щодо дотримання відповідачем строку, встановленого пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, то скаржником зазначено, що  завищення позивачем податкового кредиту за квітень 2013 року вплинуло на визначення позитивної різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з ПДВ по спеціальній декларації за листопад та грудень 2013 року, тобто до пливу 1095 днів від граничного строку сплати грошових зобов`язань. 

Позивач письмово проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає оскаржувані судові рішення законними, обґрунтованими, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2018 касаційну скаргу було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та            Юрченко В.П.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 18.07.2016 по 22.07.2016, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України та наказу  від 15.07.2016 № 846 проведена документальна позапланова виїзна перевірка Сільськогосподарського товариства «Дружба» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по останній день перевірки, правильності нарахування та обчислення податку з доходів фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.06.2015 по останній день перевірки, за результатами якої складено акт від 29.07.2016 № 301/16-31-14-04-14/03770514.

Висновками акта перевірки встановлено порушення позивачем:

пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 209.6, 209.7 статті 209 Податкового кодексу України, в результаті чого СТОВ "Дружба" визначено суму податкового зобов`язання по податку на додану вартість по розрахунках з бюджетом (загальна форма декларації) у розмірі 1670,00 грн, в т.ч. квітень 2014 року - 1670,00 грн;

пунктів 209.6,  209.15 статті 209 Податкового кодексу України в результаті чого СТОВ "Дружба" визначено суму податкового зобов`язання по податку на додану вартість по спеціальному режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства на суму 218 131,00 грн, в т.ч. за листопада 2013 року - 185 517,00 та грудень 2013 року - 32 614,00 грн;

пунктів 209.6, 209.15 статті 209 Податкового кодексу України в результаті чого СТОВ "Дружба" зменшено суму перевищення податкового кредиту над сумою податкового зобов`язання по податку на додану вартість по спеціальному режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства на суму 48 494,00 грн станом на 30.10.2015.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки ГУ ДФС у Полтавській області 16.08.2016 було прийнято податкове повідомлення-рішення №0002881404, яким СТОВ "Дружба" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість загалом на суму 274 750,00 грн, з яких за основним платежем - 219 801,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 54 950,00 грн.

За наслідками адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення залишено без змін. 

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно акта перевірки СТОВ "Дружба" включено до суми податкового кредиту по скороченій декларації сільгоспвиробника суму 208 243,00 грн по контрагенту - Приватному підприємству "Олвітехно" за наслідками господарських правовідносин.

До перевірки надано наступні документи: акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за період з 01.04.2013 по 30.04.2013; форма КБ-3 на ремонт складу (голубятник) для зберігання зерна в с. Курінька за період з 01.04.2013 - 30.04.2013 на суму 174 913,00 грн; форма КБ-3 на ремонт складу шлакоблоків для зберігання зерна в с. Курінька вартістю робіт 89 168,00 грн; форма КБ-3 на ремонт свинарника (утятника) в с. Курінька на суму 46 746,00 грн; форма КБ-3 на ремонт нового корівника 4-рядного в с. Курінька на суму 415 528,00 грн, на ремонт старого корівника 4-рядного в с. Курінька на суму 417 719,00 грн, на ремонт складу залізного для зберігання зерна в с. Курінька на суму 21 094,00 грн, на ремонт складу за залізним для зберігання зерна на суму 43 844,00 грн.

В судовому засіданні в суді першої інстанції представник позивача підтвердив, що письмовий договір підряду з ПП "Олвітехно" не укладався, при цьому кошти за виконані роботи не сплачено, інформація щодо направлення претензій від контрагента щодо погашення заборгованості СТОВ "Дружба" перед ПП "Олвітехно" відсутня.

Згідно письмових пояснень, у 2013 році позивач обробляв в своїй господарській діяльності 2 173,01 га сільськогосподарських угідь, що підтверджується статистичною звітністю, а саме: звітом за формою № 4-сг "Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року" /т. 2 а.с. 42-45/; звітом за формою № 50-сг "Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств за 2013 рік /т.2 а.с. 46-55/; звітом за формою № 29-сг "Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, ягід та винограду на 01 грудня 2013 року" /т.2 а.с. 56-63/.

Вказана діяльність проводилася у відповідності до КВЕД за кодами: 01.11 - вирощування зернових та технічних культур; 01.19 - вирощування зернових та технічних культур; 01.61 - надання послуг у рослинництві, облаштування ландшафту.

До матеріалів справи позивачем додано докази фактичного здійснення господарської діяльності з використанням основних засобів, по яким проводились ремонтні роботи, а саме докази зберігання сільськогосподарської продукції в приміщеннях, в яких здійснювався ремонт та їх реалізації з цих приміщень.

Так, в матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу від 01.03.2013 на підставі якого позивачем здійснювався продаж СТОВ "Україна" зеленого корму кукурудзи, зеленого корму жита, соломи. Вказані товари в розумінні п.п. 14.1.234 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України є сільськогосподарською продукцією (код за УКТЗЕД - 01.11.60).

Крім цього, в товарно-транспортних накладних, які також додавались до позовної заяви та є в матеріалах справи, в графі "Пункт навантаження" зазначено адреси по яким позивач замовляв в ПП "Олвітехно" надання послуг по їх ремонту, а в графі "Вантажовідправник" - позивач.

Додатково на підтвердження реальності таких господарських операцій позивачем надано до суду докази проведення оплат покупцем позивачу за вказаним вище договором купівлі-продажу від 01.03.2013 /т. 2 а.с. 64-66/.

Використання приміщень, в яких був проведений ремонт, у виробництві сільськогосподарської продукції протягом 2013 - 2015 років також підтверджується довідкою Куринківської сільської ради від 28.07.2016 /т. 1 а.с. 144/, в якій зазначено про зберігання у спірних приміщеннях зерна, мінеральних добрив, насіння, запасних частин та інших товарно-матеріальних цінностей; звітами про рух ТМЦ по складам; реєстрами оприбуткування зеленої маси з поля; штатним розписом за звітами 1-ДФ /т. 1 а.с. 67-115/.

Зокрема, надходження на склади "корівник новий" та "корівник старий" сільськогосподарської продукції підтверджується  реєстрами оприбуткування з поля за липень та серпень 2013 року, складеними в результаті завезення з поля на даний склад зібраної сільськогосподарської продукції, рух даної продукції відображено в місячних звітах про рух ТМЦ на складах, які надаються завскладом до бухгалтерії підприємства, та вибуття продукції підтверджується первинними документами - товарно-транспортними накладними та видатковими накладними, що були складені в процесі продажу продукції покупцю /т. 1 а.с. 120-143/.  

Відповідно до підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит: товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій, що отримані від ПП  "Олвітехно" послуги по ремонту приміщень були безпосередньо пов`язані з реалізацією сільськогосподарської продукції позивача. 

Крім того, за правилами пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Судами встановлено, що податкова декларація з ПДВ за квітень 2013 року була подана позивачем 20.05.2013, а оскаржуване рішення було прийнято відповідачем 16.08.2016. Таким чином грошове зобов`язання донараховано позивачу поза межами строку, встановленого пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України. 

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили

неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи викладене,  суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій  виконано  всі  вимоги  процесуального  законодавства, всебічно  перевірено  обставини  справи,  вирішено  справу  у  відповідності  до  норм  матеріального  права, постановлено  обґрунтовані  рішення,  в  яких  повно  відображені  обставини,  що  мають  значення  для  справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 350 , 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення. 

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

 Головуючий суддя	  	  І.А. Васильєва	
 Судді:	  	  С.С. Пасічник	
 	  	 В.П. Юрченко