УХВАЛА

22 липня 2021 року 
Київ
справа №200/9745/20-а
адміністративне провадження №К/9901/19353/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської  О.Р.,
суддів - Єресько Л.О., Мацедонської  В.Е.,
перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в справі №200/9745/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя, - про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - ТУ ДСА України в Запорізькій області), за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя, у якому просила: 
- визнати протиправною бездіяльність в частині невиплати щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 28 березня 2015 року до 14 вересня 2016 року;
- зобов`язати нарахувати та виплатити щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 28 березня 2015 року до 14 вересня 2016 року з урахуванням індексації;
- визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період із 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки) із застосуванням обмеження, визначеного статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;
- зобов`язати провести перерахунок суддівської винагороди за період із 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки), обчисливши її відповідно до статті 130 Конституції України  та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та виплатити недоотриману її частину.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року, позов задоволено частково: 
- визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Запорізькій області в частині невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 28 березня 2015 року до 14 вересня 2016 року;
- зобов`язано ТУ ДСА України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 28 березня 2015 року до 14 вересня 2016 року;
- визнано протиправними дії ТУ ДСА України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період із 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки) із застосуванням обмеження, визначеного   статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;
- зобов`язано ТУ ДСА України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період із 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки) на підставі частини другої статті 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» без застосування обмеження, встановленого    статтею 29 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2021 року касаційну скаргу ТУ ДСА України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в справі №200/9745/20 повернуто особі, яка її подала.
24 травня 2021 року до Суду вдруге направлено касаційну скаргу ТУ ДСА України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в справі №200/9745/20.
Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2021 року визнано неповажними причини пропуску ТУ ДСА України в Запорізькій області строку на касаційне оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року і постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в справі №200/9745/20; касаційну скаргу ТУ ДСА України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в справі №200/9745/20 залишено без руху; надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, шляхом: доплати судового збору та надіслання належних доказів на підтвердження його сплати; подання до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення і надіслання відповідних доказів.
На виконання вимог Суду скаржник надіслав платіжне доручення про сплату судового збору, копію конверта від Першого апеляційного адміністративного суду, в якому направлялася копія постанови від 05 квітня 2021 року, та копію супровідного листа про її направлення.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється із дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З оскаржуваної постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року встановлено, що її прийнято в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, повний текст якої складено цього ж дня.
За таких обставин останнім днем строку на її касаційне оскарження є 05 травня 2021 року. 
Касаційну скаргу подано 24 травня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.
У касаційній скарзі скаржник порушував питання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що копію постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року отримано 15 квітня 2021 року.
На підтвердження указаної обставини скаржник надіслав копію конверта від Першого апеляційного адміністративного суду, в якому направлялася копія постанови від 05 квітня 2021 року.
Із офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» про відстеження рекомендованого повідомлення про вручення за трекінговим номером 8430110684278, відображеним на конверті, копію якого надіслано скаржником, відправлення вручено 15 квітня 2021 року.
Оскільки уперше касаційну скаргу подано 06 травня 2021 року скаржником протягом тридцяти днів із дня вручення йому оскаржуваного судового рішення, а вдруге із касаційною скаргою звернувся до Суду без суттєвих затримок та зайвих зволікань після отримання копії ухвали про її повернення, Суд уважає, що заява про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправною бездіяльності в частині невиплати щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу; зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з урахуванням індексації; визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати суддівської винагороди із застосуванням обмеження, визначеного статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»; зобов`язання провести перерахунок суддівської винагороди обчисливши її відповідно до статті 130 Конституції України  та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та виплата недоотриманої її частини.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 обіймає посаду судді Авдіївського міського суду Донецької області.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якого входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
У касаційній скарзі скаржник   цитує приписи частини четвертої   статті 328 КАС України.
Зазначає, що підставами оскарження судових рішень є:
- неправильне застосування акту та норм права, що полягає у неправильному застосуванні/незастосуванні судами першої та апеляційної інстанцій до спірних правовідносин правового акту та норм матеріального права, а саме: неправильне застосування рішення Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року №10-р/2020, незастосування до спірних правовідносин положень, які підлягали застосуванню - статей 19, 152 Конституції України, неправильне тлумачення положень статті 130 Конституції України, незастосування статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» (в частині початку дії рішення Конституційного Суду України), статей 23, 51 Бюджетного кодексу України, статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»;
- порушення норм процесуального права, а саме: не врахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду , викладених у постановах від 23 січня 2019 року (справа №820/2462/17); від 25 липня 2019 року (справа №804/3790/17); від 23 грудня 2019 року (справа №814/1274/17) в частині можливості застосування до спірних правовідносин рішення Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року №10-р/2020 (недотримання вимог статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»); від 03 березня 2021 року (справа №340/1916/20) в частині суб`єктного складу, обставин, які підлягають встановленню та доказуванню, тощо; не надання судом апеляційної інстанції мотивованої оцінки аргументам скаржника про неправильне встановлення обставин щодо сум нарахованої та виплаченої позивачу суддівської винагороди у спірний період та періоду обмеження її максимального розміру.
Водночас указані доводи скаржника наведені без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у   частині четвертій   статті 328 КАС України.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Скаржник повинен чітко указати, яку саме норму права судом було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник уважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів, та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341   КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до норм статей 169, 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху із установленням скаржнику строку для усунення її недоліку шляхом: надіслання нової редакції касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи із зазначенням підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а також які саме порушення норм матеріального чи процесуального права допущені судами, із наведенням конкретної норми права  закону або іншого нормативно-правового акта.
Керуючись статтями  12, 169, 248, 328, 329, 332, 341, 334 КАС України,  Суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити заяву Територіального управління Державної судової адміністрації України у Запорізькій області про поновлення строку на касаційне оскарження та поновити цей строк.
Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в справі №200/9745/20 залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку  касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          Л.О. Єресько
                                                                                                      В.Е. Мацедонська