?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  905/2746/16(910/12553/18) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Жукова С.В., Пєскова В.Г.
за участю секретаря судового засідання Сотник А.С.

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Балтика"
представник позивача - Ципляк П.С., ордер АА№ 1118769 від 06.07.2021,
арбітражний керуючий, ліквідатор - Карауш Юлія Вікторівна - не з`явилася,
відповідач-1 - Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро"
представники відповідача-1 - Дудник О.Є., довіреність № 45 від 12.03.2021, Моісеєв Ю.О., довіреність № 100/2 від 10.06.2021, Скалецька І.О., довіреність № 93 від 03.06.2021,
відповідач-2 - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Падалка Роман Олегович
представники відповідач-2 - не з`явилися, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтика" арбітражного керуючого Карауш Юлії Вікторівни
на рішення Господарського суду Донецької області 
від 19.11.2020
у складі судді: Чорненька І.К.
та на постанову Східного апеляційного господарського суду
від 11.02.2021
у складі колегії суддів: Пуль О.А. (головуючий), Білоусова Я.О., Тарасова І.В.

у справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтика"
до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"
Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Романа Олеговича
про визнання відсутнім права власності, скасування запису про державну реєстрацію та рішення про державну реєстрацію № 31690948 від 03.10.2016

ВСТАНОВИВ:

Рух справи та короткий зміст вимог
1. У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Балтика" (далі - ТОВ "Балтика") звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" (далі - АТ "Банк Кредит Дніпро") про визнання відсутнім права власності, скасування запису про державну реєстрацію та рішення про державну реєстрацію № 31690948 від 03.10.2016.

2. Позов обґрунтований тим, що кредитор та іпотекодержатель - АТ "Банк Кредит Дніпро" задовольнив свої вимоги до позивача, які виникли за кредитним договором № 300611-К/1 від 30.06.2011, із порушенням Закону України "Про іпотеку" та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" шляхом набуття права власності на належний позивачу об`єкт нерухомості, що був предметом іпотечного договору № 300611-І/1 від 30.06.2011 та забезпечував виконання кредитних зобов`язань позичальника (позивача).

3. У позові ТОВ "Балтика" (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 22.11.2018) просив суд: 
- визнати відсутнім у АТ "Банк Кредит Дніпро" права власності на нежитлові приміщення (у літ. А), група приміщень №№46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення комерційного призначення), загальною площею 970,1 кв.м, розташовані у будинку №32 по вул. Білоруській у місті Києві;
- скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №16711044, внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №31690948 від 03.10.2016; 
- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №31690948 від 03.10.2016.

4. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.10.2018 вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки. Цією ж ухвалою до розгляду справи залучено у якості співвідповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О.

5. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.04.2019 провадження у цій справі зупинене до набрання законної сили ухвалою Господарського суду Донецької області від 19.12.2018 у справі № 905/2746/16 про банкрутство ТОВ "Балтика" у частині задоволення кредиторських вимог АТ "Банк Кредит Дніпро".

6. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.10.2019 провадження у справі поновлено у зв`язку з усуненням обставин, які зумовили зупинення провадження, продовжено розгляд справи.

7. 22.11.2018 позивач звернувся до господарського суду з заявою про зміну предмету позову шляхом доповнення позовною вимогою про скасування рішення приватного нотаріуса Падалка Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31690948 від 03.10.2016, зазначивши, що вимоги про визнання відсутнім права власності та про скасування запису залишаються незмінними.

8. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.11.2019 матеріали справи № 910/12553/18 за позовом ТОВ "Балтика" до АТ "Банк Кредит Дніпро", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. про визнання відсутнім права власності, скасування запису про державну реєстрацію та рішення про державну реєстрацію № 31690948 від 03.10.2016 передано за підсудністю до Господарського суду Донецької області для розгляду тим складом суду, у якого перебуває справа № 905/2746/16 про банкрутство ТОВ "Балтика".

9. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 апеляційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро" залишено без задоволення;
ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.11.2019 у справі № 910/12553/18 залишено без змін;
справу № 910/12553/18 передано за підсудністю до Господарського суду Донецької області для розгляду тим складом суду, у якого перебуває справа № 905/2746/16 про банкрутство боржника - ТОВ "Балтика". 

10. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.02.2020 прийнято до провадження судді Чорненької І.К. справу № 905/2746/16 (№ 910/12553/18) за позовом ТОВ "Балтика" до АТ "Банк Кредит Дніпро", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О., про визнання відсутнім права власності, скасування запису про державну реєстрацію та рішення про державну реєстрацію № 31690948 від 03.10.2016; призначено підготовче судове засідання на 18.03.2020.

11. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.02.2020 зупинено провадження у справі № 905/2746/16 (№ 910/12553/18) за позовом ТОВ "Балтика" до АТ "Банк Кредит Дніпро", приватного нотаріуса Падалка Р.О. про визнання відсутнім права власності, скасування запису про державну реєстрацію та рішення про державну реєстрацію № 31690948 від 03.10.2016 до закінчення касаційного провадження та повернення матеріалів справи до Господарського суду Донецької області.

12. Ухвалою Верховного Суду від 19.03.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду Донецької області від 29.01.2020 у справі № 905/2746/16 (№ 910/12553/18).

13. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.05.2020 поновлено провадження у справі № 905/2746/16 (№ 910/12553/18) за позовом ТОВ "Балтика" до АТ "Банк Кредит Дніпро", приватного нотаріуса Падалка Р.О. про визнання відсутнім права власності, скасування запису про державну реєстрацію та рішення про державну реєстрацію №31690948 від 03.10.2016; призначено підготовче судове засідання. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
14. Рішенням Господарського суду Донецької області від 19.11.2020 у справі №905/2746/16 (№ 910/12553/18) відмовлено у задоволенні позовних вимог.

15. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції мотивував його тим, що договір іпотеки №30061-І/1 від 30.06.2011 не визнано недійсним, його недійсність прямо не передбачена законом, а тому є таким, що за наслідком укладення створює для сторін права та обов`язки. Докази протилежного у справі відсутні. Ухвалою Господарського суду Донецькою області за результатом попереднього засідання від 19.12.2018 встановлено факт прийняття АТ "Банк Кредит Дніпро" у власність предмета іпотеки, яке належало боржнику - ТОВ "Балтика", згідно з іпотечним договором № 300611-І/1 від 30.06.2011 (номер запису про право власності 16711044) у рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором № 300611-К/1 від 30.06.2011 (як за пріоритетною іпотекою, укладеною в забезпечення першого кредитного договору) у розмірі 40   232   954,00 грн. Предметом іпотеки, яке належало боржнику згідно з іпотечним договором №300611-І/1 від 30.06.2011 (зі змінами та доповненнями), відповідно до пункту 1.3 іпотечного договору є: нежитлові приміщення (у літ."А"), групи приміщень №46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення комерційного призначення), загальною площею 970,1 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Білоруська, будинок 32, та належать іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.12.2013, індексний номер 15000076, бланк серії САК №665085. Господарський суд дійшов висновку про недоведеність позивачем порушень вимог законодавства та умов іпотечного договору № 300611-І/1 від 30.06.2011 при набутті відповідачем права власності на предмет іпотеки за ціною, визначеною експертним звітом про оцінку майна від 23.09.2016, з урахуванням звіту від 04.10.2016, яка становить 40   232   954,00 грн. 
Щодо вимоги про скасування запису про державну реєстрацію суд зазначив, що реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. У цьому випадку договір іпотеки №30061-І/1 від 30.06.2011 (зареєстрований у реєстрі за №1215) виступає правовстановлюючим документом та правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Взявши до уваги наявність непогашеної заборгованості позивача перед банком за кредитним договором та приписи, у тому числі Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд зазначив, що позивачем-боржником не доведено в цілому порушення його майнових прав та інтересів у ході розгляду цього позовного провадження у межах справи про банкрутство.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
16. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 у справі № 905/2746/16 (№910/12553/18) апеляційну скаргу ТОВ "Балтика" залишено без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 19.11.2020 у справі № 905/2746/16 (№ 910/12553/18) залишено без змін.

17. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Балтика" до АТ "Банк Кредит Дніпро" та приватного нотаріуса Падалка Р.О. про визнання відсутнім права власності, скасування запису про державну реєстрацію та рішення про державну реєстрацію.

18. При цьому, судом апеляційної інстанції була перевірена правильність встановлення судом першої інстанції обставини справи та встановлено такі обставини справи:

18.1. 30.06.2011 між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" (банк) та ТОВ "Балтика" (позичальник) укладено кредитний договір № 300611-К/1.
Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору банк 30.06.2011 надає позичальнику строковий кредит у розмірі 3   400   000,00 доларів США на такі цілі: рефінансування позичкової заборгованості в ПАТ "Донгорбанк" за кредитним договором № 07V від 17.04.2007.
Валютою кредиту прийняті долари США (пункт 1.2 договору).
Починаючи з 15.04.2014, плата за користування одержаними кредитними ресурсами встановлюється в розмірі 13,0 відсотків річних (пункт 1.3 договору з урахування договору № 230414 від 23.04.2014 про зміну кредитного договору).
У разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом, починаючи з 15.04.2014, у період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту позичальником, встановлюється у розмірі 18,0 відсотків річних (пункт 1.4 договору з урахування договору № 230414 від 23.04.2014 про зміну кредитного договору).
Кредит, що надається позичальнику в іноземній валюті, може конвертуватися у гривню за поточним курсом на міжбанківському валютному ринку України або в іншу іноземну валюту, відповідно до чинного законодавства України, за поточним курсом на міжбанківському валютному ринку України чи на міжнародних валютних ринках (пункт 1.5 договору).
Термін повернення кредиту - 29.06.2012 (пункт 1.6 договору).
Розділом 2 кредитного договору передбачено забезпечення кредиту.
Згідно з пунктом 2.1 договору в забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника за цим договором банк приймає:
- повторна іпотека нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд.32, та належить ТОВ "Балтика" згідно з договором іпотеки № 300611-І/1 від 30.06.2011;
- повторна іпотека нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, пр.-т Київський, 7, та належить ТОВ "Балтика" згідно з договором іпотеки № 300611-І/2 від 30.04.2011;
- товар в обігу, що належить ТОВ Балтика" згідно з договором застави №300611 від 30.06.2011;
- товар в обігу, що належить ТОВ "Фірма "ВТО лтд" згідно з договором застави №300611-3/2 від 30.06.2011;
- поруку юридичної особи ПрАТ "Геркулес" згідно з договором поруки №300611-П/1 від 30.06.2011.
У забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором №300611-К/130.06.2011 між Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтика" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки № 30061-І/1 (далі - Договір іпотеки).
Пунктом 1.1 Договору іпотеки встановлено, що іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя відповідно до таких договорів: -згідно з кредитним договором № 300611-К/1 від 30.06.2011 (кредитний договір-1), -згідно з кредитним договором № 300611-К/2 від 30.06.2011 (кредитний договір-2).
Відповідно до пункту 1.3 Договору іпотеки (з урахуванням договору № 261213 від 26.12.2013 про внесення змін до іпотечного договору № 30061-І/1 від 30.06.2011), предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобов`язань позичальника, є нерухоме майно, а саме:
- нежитлові приміщення (у літ. "А"), гр. приміщення № 46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення комерційного призначення), загальною площею 970,1 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Білоруська, будинок 32, та належать іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.12.2013, індексний номер:15000076, бланк серії САК №665085.
За домовленістю сторін станом на дату укладення договору вартість предмета іпотеки складає 13   335   382,00 грн. 
При цьому сторони погоджуються, що вартість предмета іпотеки, зазначена в цьому пункті договору, є приблизною вартістю предмета іпотеки на момент передачі його в іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватися за цінами, що реально склались на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, у порядку, передбаченому цим договором чи чинним на момент реалізації законодавством України.
У разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодавець має право вимагати дострокове виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, а у разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (пункт 5.1 договору іпотеки).
Пункт 5 Договору іпотеки № 30061-І/1 від 30.06.2011 (зі змінами та доповненнями) містить застереження, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодавець має право вимагати дострокове виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, а у разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (пункт 5.1 Договору іпотеки).
Згідно з пунктом 5.2 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться у пункті 5.3 цього договору, або будь-яким іншим чином відповідно до законодавства України, чинного на дату звернення стягнення, за вибором іпотекодержателя.
Пунктом 5.3 Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення іпотекодержателя на предмет іпотеки, що не є державним майном, та задоволення вимог може здійснюватись у будь-який спосіб, на вибір іпотекодержателя, у тому числі: а) іпотекодержатель набуває у власність та реєструє за собою предмет іпотеки, при цьому повідомляє про це іпотекодавця шляхом направлення йому повідомлення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем. Іпотекодавець набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Укладанням цього договору іпотекодавець беззастережно засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя. Іпотекодавець підписанням цього договору засвідчує, що наявність будь-яких інших документів, крім цього договору та письмового повідомлення Іпотекодержателя про реєстрацію предмета іпотеки, для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається. Цей договір та письмове повідомлення Іпотекодержателя про реєстрацію права власності на предмет іпотеки мають силу правовстановлюючого документу на предмет іпотеки та акта приймання-передачі предмету іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя. Право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя з моменту державної реєстрації права власності на предмет іпотеки; б) іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України "Про іпотеку". При цьому, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, яка проводиться на час звершення стягнення відповідно до чинного законодавства України. Іпотекодержатель зобов`язаний продати предмет іпотеки за найвищою ціною, яка запропонована будь-яким потенційним покупцем.
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріально посвідчення і залишається чинним до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором та виконання іпотекодавцем та боржником зобов`язань за кредитним договором (пункт 7.3 договору іпотеки).

18.2. Внаслідок невиконання ТОВ "Балтика" кредитних зобов`язань за кредитним договором № 300611-К/1 від 30.06.2011, відповідач - АТ "Банк Кредит Дніпро" звернув стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб шляхом набуття права власності на нерухоме майно позивача ТОВ "Балтика" - нежитлові приміщення (у літ."А"), гр. приміщень № 46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення комерційного призначення), загальною площею 970,1 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Білоруська, будинок 32, (далі - спірне майно).

18.3. Доказів оскарження кредитного договору від 30.06.2011, а також спірного Договору іпотеки від 30.06.2011, матеріали цієї справи не містять, отже, договір іпотеки є дійсним та встановлює факт вибуття з власності позивача (боржника) права власності на спірне майно та набуття права власності на нього АТ "Банк Кредит Дніпро".

18.4. Разом з тим, позивач стверджує, що спір між сторонами виник щодо набуття АТ "Банк Кредит Дніпро" права власності на майно ТОВ "Балтика", спірного майна - предмета іпотеки за договором іпотеки №30061-І/1 від 30.06.2011 за наявності прямої законодавчої заборони, посилаючись на те, що:
- ТОВ "Балтика" не отримувало від відповідача-1 повідомлення про порушення основного зобов`язання в порядку ст.35 Закону України "Про іпотеку";
- наявні арешти на все нерухоме майно ТОВ "Балтика" станом на 19.09.2016 - на момент набуття банком права власності на спірний об`єкт іпотеки;
- відсутня оцінка нерухомого майна на момент набуття АТ "Банк Кредит Дніпро" у власність предмету іпотеки, що є прямим порушенням частини 3 ст.37 Закону України "Про іпотеку" та унеможливлює набуття майна на предмет іпотеки у власність; 
- надана відповідачем оцінка спірного майна, на думку позивача, не може бути належною та достовірною, оскільки відповідно до наданого відповідачем звіту здійснювалась оцінка приміщень, загальною площею 946,6 кв.м, без урахування групи приміщень № 54;
- відповідач у позасудовому порядку звернув стягнення на спірне майно за оцінкою в 40   488   611,00 грн, але під час розгляду справи про банкрутство №905/2746/16 судом встановлено, що ПАТ "Банк Кредит Дніпро" вирішено прийняти на баланс банку об`єкт нерухомості в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Фірма "ВТО ЛТД" за кредитним договором № 300611-К/2 від 30.06.2011, загальною вартістю 40   232   954,00 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

19. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Донецької області від 19.11.2020 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 у справі №905/2746/16 (№ 910/12553/18) ліквідатор ТОВ "Балтика" арбітражний керуючий Карауш Ю.В. звернулася з касаційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 19.11.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 у справі №905/2746/16 (№ 910/12553/18) скасувати повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

20. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 905/2746/16 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Катеринчук Л.Й., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.03.2021.

21. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного господарського суду Погребняка В.Я. від 19.04.2021 касаційну скаргу ліквідатора ТОВ "Балтика" арбітражного керуючого Карауш Ю.В. на рішення Господарського суду Донецької області від 19.11.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 у справі № 905/2746/16 (910/12553/18) залишено без руху.
Надано ліквідатору ТОВ "Балтика" арбітражному керуючому Карауш Ю.В. строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали. 
Роз`яснено ліквідатору ТОВ "Балтика" арбітражному керуючому Карауш Ю.В., що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

22. 05.05.2021 від заявника касаційної скарги надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, разом з доказами сплати судового збору в сумі 10   572,00 грн., що підтверджується квитанцією № 61 від 21.04.2021 та з викладенням обґрунтування підстав касаційного оскарження з урахуванням підстав визначених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

23. У зв`язку з обранням судді Катеринчук Л.Й. суддею Великої Палати Верховного Суду, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 905/2746/16 (№ 910/12553/18) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2021.

24. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Білоуса В.В., судді - Васьковського О.В. від 31.05.2021 відкрито касаційне провадження у справі № 905/2746/16 (№ 910/12553/18) Господарського суду Донецької області за касаційною скаргою ліквідатора ТОВ "Балтика" арбітражного керуючого Карауш Ю.В. на рішення Господарського суду Донецької області від 19.11.2020 та постанову  Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021.
Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги ТОВ "Балтика" арбітражного керуючого Карауш Ю.В. на рішення Господарського суду Донецької області від 19.11.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 відбудеться 06.07.2021.
Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 22.06.2021.   

25. Від АТ "Банк Кредит Дніпро" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на її необґрунтованість та просить залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 19.11.2020 та постанову  Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 у справі № 905/2746/16 (№ 910/12553/18) залишити без змін.

26. У зв`язку з відпусткою суддів Білоуса В.В., Васьковського О.В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 905/2746/16 (№ 910/12553/18) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Жуков С.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2021.

27. В судове засідання 06.07.2021 з`явилися представники ТОВ "Балтика" та АТ "Банк Кредит Дніпро", які надали пояснення у справі. 

28. Інші учасники справи явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про час та дату судового засідання були сповіщені належним чином. 

29. З урахуванням положень Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами), Верховний Суд дійшов висновку за можливе розглянути справу № 905/2746/16 (910/12553/18) у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав. 

30. Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання (06.07.2021) від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 06.07.2021.

31. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, Колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників інших учасників справи.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника
(ліквідатора ТОВ "Балтика" арбітражного керуючого Карауш Ю.В.)

32. Скаржник вказує на те, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 161/4985/17, постанові від 10.12.2019 у справі № 902/844/18, постанові від 20.05.2020 у справі № 619/3102/17, постанові від 30.04.2020 у справі № 361/7792/17, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 20.03.2019 у справі № 306/2053/16-ц, постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 917/2101/17, від 11.06.2020 у справі № 914/953/19, від 04.02.2021 у справі № 207/3897/18, від 16.12.2020 у справі № 658/371/19, від 15.01.2020 у справі № 199/4062/17-ц, від 16.01.2019 у справі № 569/13054/15-ц та від 04.02.2021 у справі № 207/3897/18.

33. Крім того, скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права п. 6 ч. ч. 1, 2, 4 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у подібних правовідносинах щодо заборони реєстраційних дій за наявності обтяжень нерухомого майна.

Доводи відповідача-1
(АТ "Банк Кредит Дніпро")

34. У відзиві на касаційну скаргу відповідач-1 зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо відсутності порушеного права у позивача. Вважає, що оскаржувані рішення та постанова ухвалені додержанням норм матеріального та процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
35. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Відповідно до ст. 300 ГПК України (в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені п. п. 1, 3, 4, 8 ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (ч. 4 ст. 300 ГПК України в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020).

36. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Предметом судового розгляду у цій справі є позовна заява ТОВ "Балтика" про визнання відсутнім права власності, скасування запису про державну реєстрацію та рішення про державну реєстрацію.

У ст. 15 ЦК України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 зазначеного Кодексу). 

Разом і цим за змістом ст. 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, порушують права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. 

За змістом наведених приписів способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17. 

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 331/6927/16-ц (пункт 69)).

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). 
Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. 

Порушення права/інтересу пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити/реалізувати своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Прийняття судом рішення покликане усунути цю невизначеність, відновити порушене право, створити можливість для реалізації інтересу. Тому застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права (інтересу) позивача.

Отже, кожна особа має право в порядку, встановленому процесуальним законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи, інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, що визначений законом або договором, а якщо закон або договір ефективного способу захисту не визначають - суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).
Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що у справі, яка розглядається, позивач обрав спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання відсутнім права власності, який чинним законодавством України не передбачено та не є належним способом захисту прав позивача і не забезпечує ефективного відновлення порушеного його прав.
При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що з позовом про визнання відсутнім права власності позивач ТОВ "Балтика" звернувся 20.09.2018, розгляд справи було зупинено, у зв`язку необхідністю розгляду у межах справи про банкрутство грошових вимог кредитора банку до боржника.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 19.12.2018 у справі №905/2746/16 за результатом попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Балтика".

Судами попередніх інстанцій встановлено, що при розгляді кредиторських вимог ПАТ "Банк Кредит Дніпро" до боржника ТОВ "Балтика" враховано часткове погашення боржником зобов`язань за рахунок прийняття АТ "Банк Кредит Дніпро" у власність предмета іпотеки, яке належало боржнику згідно з іпотечним договором № 300611-І/1 від 30.06.2011 у рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором № 300611-К/1 від 30.06.2011 (як за пріоритетною іпотекою, укладеною в забезпечення першого кредитного договору) у розмірі 40   232   954,00грн. 

Як встановлено судами попередніх інстанцій, належність та достовірність наданих доказів щодо оцінки предмета іпотеки, набутого іпотекодержателем, а також порядок дотримання вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку" щодо наявності або відсутності повідомлення боржника про необхідність погашення боргу за кредитними договорами були предметом розгляду господарським судом у попередньому засіданні господарського суду.

Питання про незаконність набуття права власності на спірне майно на підставі договору іпотеки у зв`язку з невиконанням своїх грошових зобов`язань за спірними кредитними договорами та оцінки набутого майна мали бути наведені у запереченнях боржника, однак судами попередніх інстанцій встановлено, що  боржник таким своїм правом не скористався.

Щодо вимог позивача про скасування запису про державну реєстрацію та рішення про державну реєстрацію, суди попередніх інстанцій правомірно вказали на те, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому, реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. 

Такий правовий висновок неодноразово сформульований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.06.2018 у справі № 921/403/17-г/6, від 08.08.2019 у справі № 909/472/18, від 29.04.2020 у справі № 911/1455/19.

Виходячи з викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Балтика".

37. Щодо суті касаційної скарги

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують в цілому правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів визнає необґрунтованими посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції правових позицій Верховного Суду викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 161/4985/17, постанові від 10.12.2019 у справі № 902/844/18, постанові від 20.05.2020 у справі № 619/3102/17, постанові від 30.04.2020 у справі № 361/7792/17, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 20.03.2019 у справі № 306/2053/16-ц, постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 917/2101/17, від 11.06.2020 у справі № 914/953/19, від 04.02.2021 у справі № 207/3897/18, від 16.12.2020 у справі № 658/371/19, від 15.01.2020 у справі № 199/4062/17-ц, від 16.01.2019 у справі № 569/13054/15-ц та від 04.02.2021 у справі № 207/3897/18, з огляду на таке.

Визначення подібності правовідносин міститься у правових висновках, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин та об`єкт (предмет). 

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 у справі № 925/3/17, пункт 40 постанови від 25.04.2018 у справі №910/24257/16). Такі ж висновки були викладені у постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 у справі № 923/682/16.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15ц).

З урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, Колегія суддів вважає, що у наведених скаржником постановах викладено висновки про застосування норм права у правовідносинах, які не подібні до правовідносин у цій справі.

38. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст. 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 309 ГПК України в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020).

Згідно з ч. 2 ст. 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. 

На підставі викладеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ліквідатора ТОВ "Балтика" арбітражного керуючого Карауш Ю.В. та залишення рішення Господарського суду Донецької області від 19.11.2020 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 у справі № 905/2746/16 (№ 910/12553/18) без змін. 

39.  Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ліквідатора ТОВ "Балтика" арбітражного керуючого Карауш Юлії Вікторівни залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Донецької області від 19.11.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 у справі № 905/2746/16 (№ 910/12553/18) залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             В.Я. Погребняк

Судді                                                                                                          С.В. Жуков

                                                                                                                         В.Г. Пєсков