КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                            
№22-ц/824/11749/2021                                                                                                         

                                                 П О С Т А Н О В А
 
                                        І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

      09 серпня 2021 року                                                               місто Київ                          
                                                                                                  справа №757/47424/19-ц                               
 
  Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Борисової О.В.,
                                   суддів  Пікуль А.А., Невідомої Т.О.
                  
  розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Григоренко І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
 
               В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2019року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з Держави Україна через Державнуказначейську службу України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 103,76 грн. на відшкодування майнової шкоди та 250000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2020 року продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 .
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що судом першої інстанції умисно проігноровано та не вірно трактовано п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», згідно із яким судовий збір у даній категорії справ - не справляється.
Вказував, що судом першої інстанції безпідставна відмовлено йому у доступі до правосуддя.
Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові),  розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вимоги до форми і змісту позовної заяви викладені у ст.175 ЦПК України, згідно вимог якої у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої особі незаконними діями працівників патрульної поліції.
Позовну заяву обґрунтовував тим, що 15 червня 2019 року о 17.45 год. працівниками патрульної поліції Буського ВПКам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області, не розібравшись достеменно у ситуації, що виникла через зведення на нього наклепу відповідачем, склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 №026548 за ст.173 КУпАП.
Вказував, що йому надійшла судова повістка із Буського районного суду Львівської області про виклик до суду на 03 липня 2019 року о 10.00 год. В зв`язку з цим він був змушений витратити свій особистий час та час свідка ОСОБА_2 , а також грошові кошти у розмірі - 103,76 грн. на транспортні витрати Львів-Буськ-Львів в обидві сторони, щоб довести в суді свою невинуватість та безпідставність складення на нього працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення.
Зазначав, що 03 липня 2019 року Буським районним судом Львівської області у справі №440/1060/19 прийнято постанову, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.
Посилався на те, що незаконними, протиправними діями працівників патрульної поліції йому було завдано майнової шкоди, яка полягає у понесених ним транспортних витратах Львів-Буськ-Львів в обидві сторони, щоб довести 03 липня 2019 року в суді свою невинуватість та безпідставність складення на нього працівниками патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності.
Вказував, що незаконними, протиправними діями працівників патрульної поліції йому було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення режиму сну, що негативно вплинуло на звичний ритм його життя. 
Зазначав, що йому спричинено відчуття невизначеності,  невпевненості,  незахищеності, неможливість реалізації своїх прав та законних інтересів, а тому розмір мотельної шкоди позивач оцінив у розмірі 250000 грн.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
Залишаючи позовну заяву  ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції виходив з підстав невідповідності її вимогам ст.175, 177  ЦПК  Українита того, що позовна заява  не  містить:  обґрунтованого розрахунку  суми,  що стягується;  змісту позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).
Також в ухвалі було зазначено, що позивачем не зазначено докази, що підтверджують завдання моральної шкоди, зокрема відсутні докази причино-наслідкового зв`язку між моральними стражданнями позивача та діями, бездіяльністю відповідача, та інші письмові докази, якими позивач може підтвердити викладені обставини та вимоги та позовна заява не містить жодного посилання на дії чи бездіяльність відповідача.
Крім того, в ухвалі було зазначено, що до позовної заяви не  додано  докази сплати  судового  збору, а матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження підстав застосування п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір».
На виконання вимог ухвали суду від 09 вересня 2019 року позивачем ОСОБА_1  була направлена заява про усунення недоліків від 22 березня 2020 року, в якій останній, зокрема, вказував на те, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, майновий стан є важким, має статус безробітного, а тому просив звільнити його від сплати судового збору за подання позовної заяви.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2020 року продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 .
Постановляючи ухвалу від 24 березня 2020 року суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів розміру його річного доходу за попередній календарний рік (2018 рік), відтак, враховуючи відсутність доказів, що розмір судового збору, який необхідно сплатити позивачу за подання позовної заяви, перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, суд позбавлений можливості вирішити питання про звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивачем також не усунуто інші недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09вересня 2019 року.
Ухвала Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2020 року була направлена позивачу та отримана останнім 01 вересня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року позовну заяву  ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що у визначений судом строк  позивачем недоліки позовної заяви усунутоне  було.
Проте, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
За змістом статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.
При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя лише перевіряє, чи має заявник, відповідно до статті 4 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.
Як вбачається  зі змісту  позовної заяви,  остання містить  зазначення ціни  позову,  спосіб   захисту цивільних прав та інтересів судом  -  відшкодування   майнової та моральної шкоди,  а також зазначено, в чому така шкода  полягає,   якими неправомірними  діями її було заподіяно, зокрема,  внаслідок  незаконних, протиправних дій працівників патрульної поліції Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області.
Відповідно до  положень  п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
Однак, суд першої  інстанції вказаного  не  врахував і дійшов необґрунтованого висновку про необхідність сплати судового збору за подання позовної заяви в справі за позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,  порушивши при цьому право позивача на судовий захист.
А відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, та в подальшому для продовження строку на усунення недоліків.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним»(рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун'єш Діаш проти Португалії»від 10 квітня 2003 року).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил'ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).
Повернення  позовної заяви з підстав не зазначення в ній відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, а  також  доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою,колегія суддів розцінює як надмірних формалізм, що позбавляє особу  правана доступ до суду та ефективний захист порушеного права.
Оскільки на стадії вирішення питання відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язанихіз вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.
Таким чином, постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції вищевказаного не врахував.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.
 
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
              
Головуючий:
 
Судді: