ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1129/21	
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі головуючої судді:  Шевчук О.А.
суддів: Бойка А.В. ,  Федусика А.Г. 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.04.2021р., ухвалене в порядку письмового провадження в м. Херсоні, по справі за адміністративним позовом    ОСОБА_1  до   Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, у якій позивач, з урахуванням зменшення позовних вимог, просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, після проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 року; зобов`язати відповідача здійснювати в подальшому виплату пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром; стягнути з відповідача недоплачений розмір пенсії, після проведення перерахунку з 01.04.2019 року, у розмірі 239782,92 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу з 23.09.2017 року призначено пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 65 відсотків відповідного грошового забезпечення. На підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду у справі № 540/2706/20 відповідачем проведений перерахунок пенсії позивача. В електронному кабінеті пенсіонера (дані з пенсійної справи) міститься інформація, що основний розмір пенсії позивача після проведення перерахунку з урахуванням надбавок становить 25085,69 грн. У лютому 2021 року на виконання зазначеного рішення суду проведено перерахунок пенсії позивача. Розмір пенсії після перерахунку склав: з 01.04.2019 року - 12563,87 грн.; з 01.07.2019 року - 12580,62 грн.; з 01.12.2019 року - 13621,37 грн.; з 01.01.2020 року - 16380 грн.; з 01.07.2020 року - 17120 грн.; з 01.12.2020 року - 17690 грн. Виплата пенсії в перерахованому розмірі 17690 грн. розпочата з березня 2021 року. Позивач стверджує, що відповідач застосовує обмеження максимального розміру пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7- рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Цим рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове судове рішення, яким задовольнити заявлений позов. Доводами апеляційної скарги зазначено, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Отже, апелянт вважає, що з 01.04.2019 року (з моменту виникнення у позивача права на перерахунок пенсії) спеціальним законодавством, яким регулюються питання призначення та перерахунку пенсії особам, звільненим з військової служби та деяким іншим особам не встановлено обмежень щодо максимального розміру пенсії. З огляду на викладене, на думку апелянта, підстави для обмеження розміру його пенсії максимальним розміром відсутні, а висновки суду першої інстанції про правомірність дій відповідача щодо виплати пенсії позивачу з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що позивач просить здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.04.2019 року, тобто, в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VІ, а тому, до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 23.09.2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області призначена пенсія згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 65 відсотків відповідного грошового забезпечення.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 540/2706/20 визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, викладену листом № 3431-3373/С-03/8-2100/20 від 10 вересня 2020 року, у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року за довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 про грошове забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії від 26 серпня 2020 року № 6/2/3231 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року за довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 про грошове забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії від 26 серпня 2020 року № 6/2/3231.
Із матеріалів пенсійної справи позивача слідує, що 17 лютого 2021 року, на виконання рішення суду, відповідачем здійснений перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року.
Розмір пенсії після перерахунку склав: з 01.04.2019 року - підсумок пенсії 25017,69 грн., з урахуванням обмежень - 12563,87 грн.; з 01.07.2019 року - підсумок пенсії 25034,44 грн., з урахуванням обмежень - 12580,62 грн.; з 01.12.2019 року - підсумок пенсії 25052,94 грн., з урахуванням обмежень - 13621,37 грн.; з 01.01.2020 року - підсумок пенсії 25052,94 грн., з урахуванням обмежень - 16380 грн.; з 01.07.2020 року - підсумок пенсії 25071,44 грн., з урахуванням обмежень - 17120 грн.; з 01.12.2020 року - підсумок пенсії 25085,69 грн., з урахуванням обмежень - 17690 грн.
Листом від 01.03.2021 року № 1190-947/С-03/8-2100/21 відповідач повідомив позивача про проведення перерахунку пенсії та її обмеження на місяць десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Не погодившись із обмеженням виплати розміру пенсії, позивач звернувся до суду.
Відповідач не заперечує факту обмеження позивачу суми пенсії до виплати десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI в частині обмеження пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не визнаний неконституційним, тому, є чинним та обов`язковим до застосування.
При цьому, доходячи вказаного висновку, суд першої інстанції послався на постанови Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі № 580/234/19 та від 10.09.2020 року у справі № 280/5154/19.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (редакція від 19.06.2011 року, підстава - 2857-VI) пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. 
Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01.10.2011 року, у статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, частину п`яту викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі  заслуги  перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність». 
Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 01.01.2016 року) у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» частину п`яту статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».
Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення другого речення частини п`ятої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами у взаємозв`язку з пунктом 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, пунктом 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
У рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 Конституційним Судом України зазначено, що відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» від 12 квітня 2016 року № 1080-VIII статтю 43 Закону № 2262 після частини третьої доповнено двома новими частинами, у зв`язку з чим частина п`ята цієї статті стала частиною сьомою без змін у змісті, що не перешкоджає проведенню її перевірки на відповідність Конституції України (конституційність).
Так, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII внесені зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та у ч. 7 ст. 43 слова і цифри «у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Проте, на момент набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, а саме станом на 01.01.2017 року, ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до якої вносилися вказані зміни, була визнана 20.12.2016 року Конституційним Судом України неконституційною, а тому повністю втратила чинність, отже зазначені зміни не можуть створювати будь-яких правових наслідків.
Набуття чинності з 1 січня 2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII не викликає автоматичного відновлення дії ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII.
Отже, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.12.2016 року є такими, що втратили чинність.
Це означає, що стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачає положень про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, що повністю спростовує доводи відповідача та висновки суду першої інстанції щодо застосування наведених норм матеріального права. 
Що стосується посилань суду першої інстанції на постанови Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі № 580/234/19 та від 10.09.2020 року у справі № 280/5154/19, висновки яких, як вважає останній, підтверджують позицію щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром, колегія суддів зазначає, що наведені рішення касаційного суду не стосуються застосування спірних положень законодавства та прийняті щодо вирішення підстав для перерахунку пенсії за вислугу років, як працівнику льотного складу, призначену відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, а не Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як у даній справі, а тому, відповідно висновки, наведені у вказаних постановах, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Натомість, правова позиція апеляційного суду у даній справі цілком відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, викладеним, зокрема, у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 348/190/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі № 620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі № 522/16881/17.
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необґрунтованості заявлених вимог та правомірності дій відповідача щодо обмеження призначеної та перерахованої позивачу пенсії максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Поряд з цим, вирішуючи справу, колегія суддів приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача недоплаченого розміру пенсії, після проведення перерахунку з 01.04.2019 року, у розмірі 239782,92 грн., оскільки перерахунок пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру не здійснений, а тому, суд позбавлений повноважень підмінити собою орган пенсійного фонду, до повноважень якого і віднесено здійснення перерахунку пенсії, та визначити розмір пенсії, який підлягає виплаті позивачу у зв`язку з таким перерахунком. 
Також, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснювати в подальшому виплату пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром, оскільки фактично такі вимоги заявлені на майбутнє.
Враховуючи встановлення протиправності дій відповідача щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, після проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 року, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.04.2019 року без застосування обмеження максимального розміру пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.
З огляду на викладене, враховуючи, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення вимог позивача. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоплаченого розміру пенсії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, після проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року без застосування обмеження максимального розміру пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Відповідно до ст.ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя 	 	Шевчук О.А.	
Судді	    	Бойко А.В.    Федусик А.Г.