П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/6158/20	
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар - П`ятіна В.В.,

за участю представника позивача – Лушникова В.П.

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2021 року по справі № 400/6158/20 за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім "ДУНКАН ОЙЛ" до   Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2020 № 00022420902; визнання протиправним наказу від 09.11.2020 № 170,-

                                   В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Дункан Ойл» звернулося до адміністративного суду з позовом (з урахуванням збільшення позовних вимог)  до Головного управління ДПС в Миколаївській області в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати Наказ № 170 від 09.11.2020 “Про проведення фактичної перевірки”, 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення № 00022420902 від 14.12.2020.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідачем порушений порядок призначення такого виду перевірок,  а саме: перевірка призначена безпідставно. Окрім того, перевіряючі дійшли хибних висновків, які ґрунтуються на невірному тлумаченні спеціального закону № 481 та норм ПК України. Позивач зазначив, що факт торгівлі пальним  відсутній. У позивача є в наявності  ліцензія на оптову торгівлю пальним без місця оптової торгівлі (з пересувних акцизних складів). Під час винесення оскаржуваного ППР, відповідач не взяв до уваги жодних доводів та пояснень позивача, що свідчить про формальний підхід до прав позивача. Позивач вважає, що штрафні санкції неправомірно застосовані, а відтак,  оскаржувані Наказ № 170 та ППР № 00022420902 від 14.12.2020 належать скасуванню.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що під час здійснення фактичної перевірки контролюючий орган діяв виключно в межах та у в спосіб, визначений Законом, встановив порушення, за які законом передбачено накладення штрафних санкцій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 26 квітня 2021 року позов товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Дункан Ойл» до Головного управління ДПС в Миколаївській області – задовольнив частково.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 14.12.2020 № 00022420902.
У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним наказу від 09.11.2020 р. № 170 "Про проведення фактичної перевірки" – відмовив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області  судовий збір у сумі 7 500,00 грн (сім тисяч п`ятсот грн 00 коп.) на користь товариства з обмеженою відповідальністю торговий дім "Дункан Ойл" .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, Головне управління ДПС в Миколаївській області подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме не досконало проаналізовано доводи сторін та надані ними докази, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не взяв до уваги, що  відповідно акцизної накладної від 19.03.2020 № 48, яка зареєстрована в ЄРАН, ТОВ ТД "Дункан Ойл" відватажило пальне у кількості 7090,00 л з акцизного складу з уніфікованим номером 1008290 (вул.Харчука, буд.35, м.Новий Буг, Новобузький район, Миколаївська область) на пересувний акцизний склад ВЕ5601ВО,розпорядником якого є ТОВ "Лама Нафта".Тобто в момент передачі пального відбувся перехід права власності такого пального від ТОВ ТД"Дункан Ойл" до ТОВ "Лама Нафта".

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ ТД “Дункан Ойл” зареєстровано як юридична особа 22.12.2000 та перебуває на обліку в органах ДПС України з 09.01.2001 року. Види господарської діяльності, що здійснює товариство, за КВЕД: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний); 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.30 Роздрібна торгівля пальним.
Позивачем отримана ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місця оптової торгівлі від 02.07.2019 року № 990614201901062.
За адресою вул. Харчука, 35, м. Новий Буг ТОВ ТД “Дункан Ойл” зареєстровано акцизний склад з уніфікованим номером 1008290.
09.11.2020 Головне управління ДПС у Миколаївській області видало наказ № 170 “Про проведення фактичної перевірки”, підставами призначення та проведення фактичної перевірки відповідачем у Наказі є посилання на п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, термін проведення перевірки зазначено з 10.11.2020, та межі проведення фактичної перевірки зазначено “за період діяльності з 26.02.2020 на момент закінчення перевірки, з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів” (а. с. 15).
За результатами проведення фактичної перевірки, контролюючим органом було складено Акт перевірки № 1425/14-29-09-02/31257747 від 20.11.2020. Акт перевірки був вручений представнику позивача 20.11.2020, але посадова особа платника податків зазначила, що незгодна з висновками Акту перевірки та заперечення будуть надані нею додатково (а. с. 18-24).
В Акті перевірки зазначено, що ТОВ ТД “Дункан Ойл” у період з 26.02.2020 по 31.03.2020 року здійснював придбання, зберігання та оптову торгівлю пальним з місця торгівлі за адресою: вул. Харчука, 35, м. Новий Буг, Новобузький район, Миколаївська область без отримання ліцензії на право торгівлі на таке місце оптової торгівлі (а. с. 23).
Відповідачем в акті перевірки зазначено, що факт зберігання, відвантаження та торгівлі з акцизного складу (1008290), тобто місця торгівлі (вул. Харчука, 35, м. Новий Буг) пальним підтверджується наданими позивачем до перевірки товарно-транспортними накладними (транспортний засіб не належить Позивачеві) (копії яких містяться в матеріалах справи) та виписаними  позивачем акцизними накладними, що  зареєстровані в Єдиному державному реєстрі акцизних накладних, саме ці документи (на думку контролюючого органу) і підтверджують встановлений перевіряючими факт торгівлі пальним.
02.12.2020 позивачем були подані до ГУ ДПС у Миколаївській області заперечення на Акт перевірки ( а. с. 33-37).
10.12.2020 ГУ ДПС у Миколаївській області надана позивачу відповідь на заперечення проти Акту перевірки (а. с. 38-43).
14.12.2020 відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення- рішення № 00022420902 про застування штрафних фінансових санкцій до підприємства (а. с. 16-17).
Не погоджуючись з рішенням контролюючого органу, позивач оскаржив його до суду.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач має ліцензії на право  оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі (з пересувних акцизних складів) та ним  надано усі необхідні докази в підтвердження правомірності здійснених операцій, в його діях відсутні  порушення вимог ПК України та Закону України № 481.
Проте з такими висновками суду погодитись не можга з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами підпунктів 20.1.4, 20.1.43 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (далі –ПК України) контролюючі органи мають  право:
- проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;
- проводити у визначеному законодавством порядку перевірку показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та із своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплатою усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, виконанням законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають  право  проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та  пального»    від 19 грудня 1995 року  № 481/95-ВР ( у редакції на момент виникненян спріних правовідносин, надалі- Закон 481/95-ВР) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають  ліцензії,  а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.
Згідно із частиною першою статті 15 Закону 481/95-ВР  оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують  ліцензії  на  право оптової торгівлі пальним  та  зберігання пального  на кожне місце  оптової торгівлі пальним  або кожне місце  зберігання пального  відповідно, а за відсутності місць  оптової торгівлі пальним  - одну ліцензію на  право оптової торгівлі пальним  за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, з метою реалізації придбаного у постачальників пального, позивачем укладено типові договори поставки, відповідно до умов яких ТОВ ТД «Дункан Ойл» зобов`язує поставити, а покупці прийняти та оплатити товар (ПММ) в кількості, передбаченої Актом передачі нафтопродуктів.
Перевіркою встановлено, що при оформленні товарно-транспортних накладних пунктом навантаження вказано: вул. Харчука, 35, м. Новий Буг, Новобузький район, Миколаївська область.
Таким чином перевіркою встановлено, що ТОВ ТД «Дункан Ойл» здійснює зберігання та оптову реалізацію пального з місця оптової торгівлі за адресою: вул. Харчука, 35, м. Новий Буг, Новобузький район, Миколаївська область без отримання ліцензії на право торгівлі на таке місце оптової торгівлі.
Факт відвантаження з місця торгівлі відповідно до Акту перевірки підтверджується наданими до перевірки товарно-транспортними накладними.
Відповідно до статті 15 Закону України № 481 суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно. А за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.
Судом встановлено, що позивачем отримано ліцензію на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі пальним    № 990614201901062, термін дії: з 02.07.2019 року (а.с.20),  що підтверджується Актом перевірки та не заперечується сторонами.
У відповідності до статті 1 Закону України № 481, оптова торгівля пальним діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.
Отже, Законом України № 481 визначено, що оптова торгівля пальним має місце лише у випадку реалізації пального суб`єктам роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим суб`єктами. Іншими словами, оптова торгівля має місце у випадку, коли господарська операція має наслідком перехід права власності на пальне до іншої особи.
Разом з тим, відповідно підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК  України  реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного:  до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.
Таким чином, ПК України встановлює, що реалізацією є навіть передача пального зі свого акцизного складу до свого ж акцизного складу пересувного чи власного споживання.
Отже, ПК України та Закон України № 481 розділяють поняття «оптова торгівля пальним» та «реалізація пального» і їх ототожнювати неможливо.
Будь-які дії з підакцизними товарами (в тому числі з пальним) повинні відображатись в акцизних накладних відповідно до порядку їх заповнення що передбачено статтею 231 ПК України.
Так, відповідно пункту 231.3 статті 231 ПК України, акцизна накладна складається платником податку в день ввезення на митну територію України пального або спирту етилового чи в день реалізації пального або спирту етилового при кожній повній або частковій операції з реалізації пального або спирту етилового.
Особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана скласти акцизну накладну в одному примірнику у разі реалізації пального або спирту етилового:
а) з акцизного складу: для власного споживання чи промислової переробки або на обсяги втраченого у межах та/або понад встановлені норми втрат, зіпсованого, знищеного, у тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування у процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування пального або спирту етилового;будь-яким іншим особам - не платникам податку;
б) з акцизного складу пересувного: для власного споживання чи промислової переробки або на обсяги втраченого/зіпсованого/знищеного пального або спирту етилового; будь-яким іншим особам - не платникам податку.
Особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана скласти акцизну накладну в двох примірниках у разі реалізації пального або спирту етилового:
а) з акцизного складу до іншого акцизного складу, в тому числі через трубопровід або з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового таким інший акцизний склад уже відомий;
б) з акцизного складу до акцизного складу пересувного;
Особа, яка склала акцизну накладну в двох примірниках, зобов`язана зареєструвати перший примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних, а другий примірник такої акцизної накладної в день її складання надіслати розпоряднику акцизного складу - отримувачу пального або спирту етилового.
Розпорядник акцизного складу/розпорядник акцизного складу пересувного - отримувач пального або спирту етилового зобов`язаний зареєструвати другий примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних після реєстрації першого примірника такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних та отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний.
Відповідно до підпункту 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України, акцизний склад пересувний – це транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.
Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для, зокрема:
а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом «а» пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України).
Згідно підпункту 14.1.224-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України, розпорядник акцизного складу пересувного - суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який є власником пального або здійснює діяльність з виробництва спирту етилового та який з використанням транспортного засобу незалежно від того, кому належить такий транспортний засіб: реалізує або зберігає пальне або спирт етиловий; ввозить пальне на митну територію Україні, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.
При переході від одного суб`єкта господарювання до іншого права власності на пальне або спирт етиловий, що переміщується та/або зберігається у транспортному засобі, відбувається зміна розпорядника акцизного складу пересувного.
Не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання (перевізник, експедитор), який здійснює транспортування пального або спирту етилового.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з такого:
1) Реалізація пального є складовою оптової торгівлі пальним, але сама по собі «реалізація» самостійно не може кваліфікуватись як «торгівля».
Неможливо продати самому собі товар - покупець і продавець не може бути однією особою, наприклад реалізація шляхом відвантаження зі свого акцизного складу на свій пересувний акцизний склад, переміщення пального для власних потреб, не може кваліфікуватись як торгівля.
Відповідно до наведених норм статті 1 Закону України № 481 торгівля пальним це передача права власності на пальне іншій особі;
2) Якщо операція з реалізації пального здійснюється з акцизного складу до пересувного акцизного складу, має складатись акцизна накладна, яка реєструється у передбаченому ПК України порядку;
3) Реалізація особою пального зі свого акцизного складу до пересувного акцизного складу, розпорядником якого є ця особа, не є торгівлею пальним;
4) Кому б не належав транспортний засіб, який використовується для переміщення пального і за чий рахунок він би не здійснював перевезення пального, він набуває статусу пересувного акцизного складу, розпорядником якого є платник акцизного податку та власник пального;
5) Перевізник, що здійснює транспортування пального не є розпорядником пересувного акцизного складу.
Також суд першої інстанції погодився з доводами адміністративного позову з якого вбачається, що позивачем не оспорюється факт реалізації пального, проте, зазначається, що відповідач неправомірно застосував спірним податковим повідомленням-рішенням штрафні санкції у зв`язку з тим, що позивач фактично не здійснював оптову торгівлю пальним за адресою: вул. Харчука, 35, м. Новий Буг, Новобузький район, Миколаївська область за відсутності діючої ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності у ліцензіата місць оптової торгівлі пальним, оскільки відповідно до Закона № 481 оптова торгівля – це не просто реалізація, а реалізація з передачею права аласності на товар.
Також на підтвердження правомірності своїх дій позивач зазначив, що з акцизного складу, розташованого по вул.Харчука, буд.35 пальне завантажувалось в пересувні акцизні склади (бензовози), позпорядником яких є позивач( а.с.10).
При цьому, в обґрунтування наявності підстав для застосування до позивача штрафних санкцій відповідач посилався на товарно-транспортну накладну від 19.03.2020 № Р961 яка складена на операцію відвантаження пального (дизельного палива) у кількості 7 090,00 л. зі складу за адресою: вул. Харчука, буд.35, м. Новий Буг, Новобузький район, Миколаївська область покупцеві ТОВ «Лама Нафта», перевезення здійснено покупцем ТОВ «Лама Нафта», транспортним засобом покупця ЗІЛ 431412 НОМЕР_1 , водієм ТОВ «Лама Нафта» ОСОБА_1 (прийнятий на роботу згідно наказу ТОВ «Лама Нафта» від 21.02.2017 №5-К).
Задля повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи апеляційний суд ухвалою витребував у позивача докази, які б підтверджували що що на час виникнення спірних правовідносин розпорядником пересувного акцизного складу ВЕ5601ВО, який зазначений у акцизній накладній № 48 був позивач.
Проте таких доказів до апеляційного суду надано не було.
Відпопідно матеріалів на операцію з передачі (відпуску, відвантаження) пального з акцизного складу з уніфікованим номером 1008290 (вул. Харчука, буд.35, м. Новий Буг, Новобузький район, Миколаївська область) на пересувний акцизний склад НОМЕР_1 , ТОВ ТД «Дункан Ойл» складено та зареєстровано в ЄРАН акцизну накладну від 19.03.2020 № 48, у якій вказано:
особа, що реалізує пальне: ТОВ ТД «Дунакан Ойл»;
реквізити акцизного складу, з якого фізично відвантажене (відпущене) пальне: акцизний склад з уніфікованим номером 1008290;
особа отримувач пального: ТОВ «Лама Нафта»;
реквізити пересувного акцизного складу, на який фізично відвантажене (отримане) пальне: ВЕ5601ВО, загальна місткість 7,09 куб.м., кількість секцій 1 шт.
код товару згідно з УКТ ЗЕД: 2710194300;
опис товару згідно з УКТ ЗЕД: палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні Нафта або нафтопродукти, одержані з бітумінозних порід (мінералів), крім сирих; продукти, в іншому місці не зазначені, з вмістом 70 мас.% або більше нафти;
обсяг реалізованого пального у літрах, приведених до температури 15° С: 7 090,00
Тобто, згідно акцизної накладної розпорядником акцизного складу пересувного ВЕ5601ВО, на який відбулась передача (відпуск, відвантаження) пального у кількості 7 090,00л. (у літрах, приведених до температури 15° С) з акцизного складу 1008290, є ТОВ «Лама Нафта».
Згідно п.п. 14.1.2241 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, розпорядник акцизного складу пересувного - суб`єкт господарювання - платник, акцизного податку, який є власником пального або здійснює діяльність з виробництва спирту етилового та який з використанням транспортного засобу незалежно від того, кому належить такий транспортний засіб:
реалізує або зберігає пальне або спирт етиловий;
ввозить пальне на митну територію Україні, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.
До того ж відповідно п. 3.8. договору поставки нафтопродуктів № 24  від 27.01.2020 між ТОВ ТД "Дункан Ойл" та ТОВ "Лама Нафта"– перехід права власності відбувається в момент поставки відповідної партії товару за адресою покупця: Миколаївська обл, Новобузький р-н. м.Новий Буг, вул.Заозерна, буд.8, що підтверджуєтьмя видатковою накладною.
Перевезення товару оформлюється товарно-транспортною накладною( форма № 1-ТТН(нафтопродукт)). Датою поставки буде вважатися дата, вказана ТТН (п.39. Договору №24) (а.с.46)
Таким чином, в момент передачі пального у кількості 7 090,00л. з акцизного складу 1008290 на акцизний склад пересувний ВЕ5601ВО, відбувся перехід права власності на таке пальне від ТО ТД «Дункан Ойл» до ТОВ «Лама Нафта».
Колегія суддів, погоджується з доводами контролюючого органу та вважає їх законними та обґрунтованими, з огляду на таке.
Так, відповідно  до глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за № 128/2568, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
При цьому, згідно з главою 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в  додатку 7  до цих Правил.
Таким чином, на підставі аналізу вищевикладених норм законодавства та товарно-транспортної накладної від 19.03.2020 № Р961, колегія суддів погоджується з висновками відповідача про те, що у спірних правовідносинах (а саме із ТОВ «Лама Нафта») Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий Дім "ДУНКАН ОЙЛ" здійснювало реалізацію пального за відсутності діючої ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності у ліцензіата місця оптової торгівлі пальним, а тому податкове повідомлення – рішення № 00022420902 від 14.12.2020 є правомірним.
При цьому, суд наголошує, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаного вище факту, з огляду на що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.
Щодо доводів позивача про необхідність врахування висновків П`ятого апеляціного адміністративного суду, викладених у постанові від 30.03.2021 у справі № 400/1450/20, колегія суддів зазначає, що такі не можуть бути враховані, оскільки вказана постанова винесена за інших фактичних обставин справи,  до того ж відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування Наказу № 170 від 09.11.2020 “Про проведення фактичної перевірки”, колегія суддів зазначає, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому відповідно до частини 1 статті 308 КАС України апеляційний суд не дає правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2021 року по справі № 400/6158/20 – скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім "ДУНКАН ОЙЛ" – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
          Дата складення та підписання повного тексту судового рішення – 23 вересня 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.