УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/2933/15-ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В. 
Категорія 84   Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                         Трояновської Г.С., 
                        Павицької Т.М. 
секретаря
судового засідання Лісової Т.С.
без участі сторін 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»
на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 30 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Кузнєцова Д.В.
у цивільній справі №295/2933/15-ц за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. у виконавчому провадженні №63793573, -

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі – Товариство) звернулось до суду зі скаргою. Просило визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. в рамках виконавчого провадження №63793573 щодо відмови від проведення необхідних заходів примусової реалізації 1/4 частини квартири  АДРЕСА_1 , яка належить  ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду 07.03.2003 року за №43671; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкову Є.О. провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації вказаного нерухомого майна, зокрема, передати арештоване майно на реалізацію без попередньої згоди органів опіки та піклування. В обґрунтування поданої скарги зазначало, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. перебуває виконавче провадження №63793573 з примусового виконання виконавчого листа №295/2933/15-ц від 26.08.2016 року, виданого на виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.03.2016 року, за яким судом постановлено в рахунок погашення заборгованості у сумі 637 521,11 грн. за кредитним договором №Z012/110/684 від 12.10.2007 року, у сумі 60 062,38 дол.США за кредитним договором №Z012/110/301 від 27.06.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду 07.03.2003 року за № НОМЕР_1 , шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах зі встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.01.2019 року задоволено заяву ТОВ «ФК «Форінт» та замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання виконавчих листів №295/2933/15-ц від 26.08.2016 року, виданих Богунським районним судом м.Житомира, за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт». На підставі постанови приватного виконавця від 04 грудня 2020 року здійснено опис та арешт майна боржника – 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 . Зі змісту скарги слідує, що 19 квітня 2021 року на адресу ТОВ «ФК «Форінт» надійшов висновок про вартість описаного заставного майна боржника та визначено початкову вартість реалізації майна боржника в розмірі 308 297,00 грн. Також, 19 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Форінт» погоджено оцінку майна боржника та заявлено клопотання приватному виконавцю Волковій Є.О. про невідкладне вжиття заходів з метою реалізації описаного та арештованого майна боржника через ДП «СЕТАМ». За словами представника ТОВ «ФК «Форінт», 26 квітня 2021 року на адресу стягувача надійшло повідомлення-пропозиція приватного виконавця за вих.№63793573/2528 від 20.04.2021, згідно якого приватний виконавець, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст.177 Сімейного кодексу України, п.28 VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, відмовила у задоволенні клопотання стягувача про передачу майна на реалізацію та повідомила про неможливість звернути стягнення на майно боржника. Відмовляючи у зверненні стягнення па предмет іпотеки та передачі майна на реалізацію, приватний виконавець Волкова Є.О. керувалася рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №96 від 03.02.2021 про відмову у наданні дозволу на реалізацію 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , враховуючи те, що за даною адресою зареєстровані діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які в подальшому будуть мати право користування житловою площею. Тому, на думку скаржника, дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. незаконні та такі, що грубо порушують права та законні інтереси стягувача, оскільки висновок приватного виконавця щодо необхідності отримання згоди органів опіки та піклування при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не ґрунтується на положеннях законодавства. Крім того вказує, що предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 лише формально є об`єктом житлової нерухомості, а фактично в зазначеній квартирі знаходиться нежитлове приміщення, яке використовується як магазин непродовольчих товарів. Таким чином, за словами стягувача, фактично на сьогоднішній день квартира АДРЕСА_2 є об`єктом комерційного призначення, як житлове приміщення не використовується з 2005 року (початком реконструкції), а неповнолітні особи зареєстровані в квартирі вже після завершення реконструкції вказаного нерухомого майна. Отже, на думку представника стягувача, реєстрація неповнолітніх в квартирі, що є предметом іпотеки, є нічим іншим, як способом ускладнити можливість виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Власники квартири АДРЕСА_1 , зловживаючи своїми правами, після передачі квартири в іпотеку банку, з метою недопущення реалізації майна за рішенням суду зареєстрували в квартирі (предмет іпотеки), що використовується як об`єкт комерційної нерухомості (магазин), неповнолітніх дітей. Також вказує, що відповідно до п.4.1.4. Договору іпотеки від 08.07.2009, укладеного між AT «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «ФОРІНТ») та ОСОБА_1 , іпотекодавець зобов`язався не прописувати (не реєструвати) право проживання будь-яких третіх осіб без попередньої отриманої письмової згоди іпотекодержателя. Таким чином, іпотекодавець порушив умови договору іпотеки та без отримання письмової згоди зареєстрував неповнолітніх дітей в предметі іпотеки, фактично боржник за виконавчим документом, порушуючи свої зобов`язання перед іпотекодержателем, обтяжив майно правами третіх осіб на предмет іпотеки без отримання на це згоди іпотекодержателя. Крім того, зареєстровані неповнолітні особи не являються дітьми боржника ОСОБА_1 , а є його племінниками. Тому, на думку стягувача, приватним виконавцем неправомірно відмовлено ТОВ «ФК «Форінт» від вчинення виконавчих дій з реалізації описаної та арештованої 1/4 частини квартири, оскільки нормами чинного законодавства України не передбачено отримання згоди від служби у справах дітей при передачі предмету іпотеки на примусову реалізацію з прилюдних торгів на виконання рішення суду.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30 червня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» просить вказану ухвалу суду скасувати та прийняти постанову про задоволення скарги в повному обсязі. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що квартира АДРЕСА_2 лише формально є об`єктом житлової нерухомості, а фактично в зазначеній квартирі знаходиться нежитлове приміщення, яке використовується як магазин непродовольчих товарів, що підтверджується затвердженим архітектурно- планувальним завданням за №193/8па-05 Головного управління містобудування та архітектури Житомирської міської ради; рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №597 від 10 серпня 2006 року, яким затверджено акт державної комісії по прийняттю в експлуатацію тимчасового магазину непродовольчих товарів замовника ОСОБА_4 по АДРЕСА_3 ; відповіддю Голови ОСББ «Кольоровий Світ» від 18.01.2021 за вих.№181-1/18.01.2021 та Звітом про оцінку ј частки квартири від 29 березня 2021 року. Тому, на думку апелянта, спірна квартира є об`єктом комерційної нерухомості та як житлове приміщення не використовується з 2005 року, а неповнолітні особи зареєстровані в квартирі вже після завершення реконструкції нерухомого майна та спірна квартира є непридатною для використання та проживання дітей. Тому висновки суду щодо можливого порушення прав неповнолітніх осіб на користування нерухомістю є помилковим, оскільки фактично діти проживають зі своїми батьками за іншою адресою та є лише племінниками боржника ОСОБА_1 . Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково не застосовано правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №678/301/12; постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 у справі №754/15589/14-ц.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2015 року в рахунок погашення заборгованості у сумі 637 521 грн. 11 коп. за кредитним договором № Z012/110/684 від 12.10.2007р., у сумі 60 062 доларів США 38 центів за кредитним договором №Z012/110/301 від 27.06.2008р. звернуто стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на:
– квартиру АДРЕСА_1 , заг.площею 65,1 кв.м., яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду 07.03.2003 за №43671, яке зареєстровано в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 26.05.2004р. за р. №1223138, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах зі встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 16.03.2016 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2015 року змінено та викладено перші речення другого та третього абзаців у наступній редакції: «У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12.10.2007 року №Z012/110/684 у сумі 637 521,11 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 382 882,98 грн.,; заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 241 525,18 грн.; заборгованості за пенею, нарахованою на тіло кредиту, у сумі 6 768,51 грн.; заборгованості за пенею, нарахованою на проценти за користуванням кредиту, у сумі 6 344,44 грн. та погашення заборгованості за кредитним договором від 27.06.2008 року №Z012/110/301 у сумі 58 401,78 дол. США і 26 831,64 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 33 589,08 дол. США; заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 24 812,70 дол. США; заборгованості за пенею, нарахованою на тіло кредиту, у сумі 16 220,01 грн.; заборгованості за пенею, нарахованою на проценти за користування кредитом, у сумі 10 611,63 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки».
З метою примусового виконання вказаного судового рішення 26.08.2016 року Богунським районним судом м.Житомира видано виконавчий лист, який скеровано до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.01.2019 року замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання виконавчих листів №295/2933/15-ц від 26.08.2016 року, виданих Богунським районним судом м.Житомира, за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт».
У ході примусового виконання виконавчого провадження №63793573 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. 04 грудня 2020 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника (предмета іпотеки) – 1/4 частину приміщення квартири АДРЕСА_1 , вжито заходи для отримання висновку про вартість майна, яка станом на 29 березня 2021 року становила 308 297,00 грн.
При виконанні рішення суду приватним виконавцем Волковою Є.О. направлено запит до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради щодо місця реєстрації боржника за виконавчим документом.
21.12.2020 року за вих. №10-09/816/4 Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради повідомило, що боржник за виконавчим документом ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 30.12.2016 року. Ккрім того повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровано 4 особи, в тому числі двоє дітей 2005 та 2011 року народження.
У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 18 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1 частини другої вказаної статті встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.
У пункті 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.
У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2019 року в справі №718/482/15-ц (провадження №61-16089св19) та від 23 січня 2018 року в справі №453/1540/15-ц (провадження №61-1513св17).
Судом першої інстанції встановлено, що приватний виконавець виконавчого округу Волкова Є.О. звернулася до Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради з приводу надання дозволу на реалізацію 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , де зареєстровані діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №96 від 03.02.2021 року приватному виконавцю відмовлено у наданні дозволу на реалізацію 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , враховуючи те, що за даною адресою зареєстровані діти, які у подальшому будуть мати право користування житловою площею.
Згідно повідомлення-пропозиції приватного виконавця Волкової Є.О. за вих. №63793573/2528 від 20.04.2021, приватний виконавець, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст.177 Сімейного кодексу України, п.28 VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, повідомила про неможливість звернення стягнення на майно боржника.
Відмовляючи у зверненні стягнення па предмет іпотеки та передачі майна на реалізацію, приватний виконавець Волкова Є.О. керувалася рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №96 від 03.02.2021 про відмову у наданні дозволу на реалізацію 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .
Вказане свідчить, що приватний виконавець діяв відповідно до положень чинного законодавства, а причини та умови, які ускладнюють виконання рішення, не пов`язані з діями приватного виконавця.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що боржник ОСОБА_1 в порушення вимог діючого законодавства України та умов іпотечного договору, зареєстрував в іпотечній квартирі неповнолітніх дітей вже після укладення іпотечного договору з метою ухилення від виконання рішення суду не заслуговують на увагу, оскільки даний факт не впливає на встановлений порядок передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають (або матимуть у подальшому) неповнолітні діти.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки приватним виконавцем було здійснено необхідні та можливі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання виконавчого документу, зокрема, і дії, спрямовані на передачу нерухомого майна, що належить боржнику, на реалізацію.
Крім того, судом першої інстанції роз`яснено, що стягувач не позбавлений права захистити порушення своїх прав, спричинене порушення умов іпотечного договору, у спосіб, встановлений іншими нормами законодавства України.
Виходячи із наведеного, підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали апеляційний суд не вбачає, оскільки вона постановлена судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. 
Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» залишити без задоволення.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 30 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий:                                 Судді: