Єдиний унікальний номер 234/8129/20 
Номер провадження 22-ц/804/1549/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року          
м. Бахмут 

справа № 234/8129/20
провадження № 22-ц/804/1549/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,
суддів: Новікової Г.В., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання – Цимбал Д.А.,

учасники справи:
позивач – Донецька спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська,
відповідачі  – Краматорська міська рада, Державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Краматорської міської ради ОСОБА_1 , Державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Краматорської міської ради ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут  цивільну справу № 234/8129/20 за позовною заявою заступника військового прокурора Донецького гарнізону, який діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська до Краматорської міської ради, Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Краматорської міської ради ОСОБА_1 , Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Краматорської міської ради ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та скасування записів про право власності,
за апеляційною скаргою Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська,
на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 березня 2021 року (суддя Переверзева Л.І.), ухваленого в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 25 березня 2021 року,–

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В травні 2020 року заступник військового прокурора Донецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська  звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 26 квітня 2017 року Краматорською міською радою прийнято рішення, яке залишено без уваги органами, уповноваженими на здійснення представницької діяльності (Міністерство оборони України, КЕВ м. Луганськ), зважаючи на наявність в останніх необхідного обсягу процесуальної дієздатності щодо самостійного звернення до суду із вказаним позовом задля відновлення своїх порушених прав та інтересів, тим самим, майже допустивши 3-річний сплив строків позовної давності. З отриманих листів уповноваженого органу Міністерства оборони України КЕВ м. Луганськ вбачається, що по даний  час заходи представницького характеру з метою оскарження незаконних рішень не вживались, що свідчить про бездіяльність указаними оборонним відомством та установою. З листа КЕВ м. Луганськ від 11 березня 2020 року №524/462 вбачається, що КЕВ м. Луганськ відомо про спірне рішення органу місцевого самоврядування ще з серпня 2017 року (під час проведення позапланової звірки земельних ділянок, які обліковуються за КЕВ м. Луганськ з метою формування плану видатків на 2018  рік щодо виготовлення правовстановлюючих документів, однак, станом на теперішній час  землекористувачем земельної ділянки заходів представницького характеру з метою захисту інтересів держави не вжито.

Відповідно до рішення Краматорського міського виконавчого комітету від 09 квітня 1958 року № 172 земельну ділянку площею 0,9 га у м. Краматорську відведено до земель Міністерства оборони України, Луганській квартирно-експлуатаційній частині району, таким чином з 09 квітня 1958 року указана земельна ділянка перебуває у безстроковому і безоплатному користуванні у КЕВ м. Луганськ, до 2014 року остання закріплювась за військовою частиною НОМЕР_1 , у зв`язку чим відповідно до статті 77 Земельного кодексу України належить до земель оборони. З облікових та інших підтверджуючих документів вбачається, що спірна земельна ділянка впродовж тривалого часу була закріплена за військовою частиною НОМЕР_1 . 20 січня 2014 року на підставі наказу Міністра оборони України від 03 липня 2013 року № 448 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», наказу начальника Донецького гарнізону від 17 січня 2014 року № 2 комісією у складі службових осіб КЕВ м. Луганськ, військової частини НОМЕР_1 останньою передано, а КЕВ м. Луганськ прийнято земельну ділянку загальною площею,09 га військового містечка № НОМЕР_2 у м. Краматорськ, за результатами чого складено акт прийому даної земельної ділянки, який 20 січня 2014 року затверджено начальником Донецького гарнізону. Військовою прокуратурою Донецького гарнізону тривалий час вживались заходи з метою відшукання рішення Краматорського міського виконавчого комітетом від 09 квітня 1958 року № 172, яким відведено спірну земельну ділянку до державної форми власності зі спеціальним статусом «землі оборони» З листів Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України від 23 травня 2018 року №303/6/27/957 та від 24 квітня 2020 року № 303/6/27/456 спірна земельна ділянка перебуває на обліку КЕВ м. Луганськ та відповідно до форми 405 площа військового містечка № НОМЕР_2 , розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, складає 0,9 га. Рішення Краматорського міського виконавчого комітету від 09 квітня 1958 року № 172 та акт інвентаризації від 1993 року знаходиться на тимчасово окупованій території. З листа архівного відділу Краматорської міської ради вiд 19 березня 2020 року № 23.07-05/50 вбачається, що документи фонду «Краматорська міська рада та її виконавчий комітет» до 1991 року включно передані на державне зберігання до державного архиву Донецької області, який знаходиться на тимчасово окупованій території України. Поряд з цим, незважаючи на наявність рішення, яким у 1958 році КЕВ м. Луганськ відведено дану земельну ділянку, рішенням Краматорської міської ради від 26 квітня 2017 року № 211/VII-159 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва i обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд громадянам» надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва i обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд, при умові невикористання ними свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки та за умови додержання будівельних, протипожежних, санітарних норм та правил з урахуванням санітарно захисних зон промислових підприємств та забруднюючих об`єктів, |громадянам: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 площею по 0,1000 га (загальною площею 0,8 га), а вже 26 липня 2017 року та 24 січня 2018 року рішеннями Kpaматорської міської ради №№ 25/VII-24 та 33/VII-24 вказані проекти землеустрою були затвердженими, а земельні ділянки передано зазначеним вище зазначеним особам безоплатно у власність.

18 вересня 2017 року КЕВ м. Луганськ повідомив прокуратуру гарнізону про виявлення під час проведення інвентаризації земельних ділянок, які обліковуються за КЕВ м. Луганськ, 8 сформованих фізичними особами земельних ділянок (перелік осіб відповідає рішенню органу місцевого самоврядування) на території військового містечка № НОМЕР_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 0,9 га за наявними даними Національної кадастрової системи України (кадастрові номери 1412900000:00:005:0652, 1412900000:00:005:0648, 1412900000:00:005:0653, 1412900000:00:005:0651, 1412900000:00:005:0654, 1412900000:00:005:0655, 1412900000:00:005:0650, 1412900000:00:005:0649). 21 червня 2018 року військовою прокуратурою Донецького гарнізону внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42018051100000207 за вказаними вище фактами, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. З67, ч. 2 ст. 364 КК України. Станом на теперішній час, у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування триває.  У подальшому, з наведених вище 8 земельних ділянок 28 листопада 2018 року державними реєстраторами ОСОБА_11 та ОСОБА_1 внесено записи (№ 292З0288 та 29216114) про право приватної власності за ОСОБА_3 про 2 сформовані земельні ділянки площею 0,5 га (кадастровий номер 1412900000:00:005:0672) та площею 0,3 га (кадастровий номер 1412900000:00:005:0673). 

Таким чином, приймаючи спірні рішення, Краматорська міська рада вчинила правомочності як власник земельної ділянки відносно частини земельної ділянки, яка перебуває у державній власності як землі оборони на праві постійного користування КЕВ м. Луганськ (з огляду на те, що 2 сформованих земельні ділянки площею 0,8 га е частиною земель оборони загальною площею 0,9 га). Краматорська міська рада не мала правових підстав для розпорядження земельною ділянкою військового містечка № НОМЕР_2 загальною площею 0,9 га, оскільки Міністерство оборони України чи уповноважені ним органи дозволу на передачу у комунальну (приватну) власність, добровільної відмови від даної земельної ділянки не надавали та вказана земля не відчужувалась. З листа Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління  від 26 березня 2020 року № 516/1/425 вбачається, що докази, які б засвідчували добровільну відмову Міністерства оборони України від користування спірною земельною ділянкою або задокументовану згоду на її передачу іншим особам відсутні, а земельна ділянка, у свою чергу, площею 09 га військового містечка № НОМЕР_2 в м. Краматорськ станом на 26 березня 2020 року рахується як землі оборони, відноситься до бюджетного фонду, відведена на підставі рішення Краматорського міськвиконкому від 09 квітня 1958 року №172.Краматорська міська рада приймаючи оскаржувані рішення, перевищила свої повноваження щодо володіння, користування і розпорядження частиною земельної ділянки загальною площею 0,8 га із земель військового містечка № НОМЕР_2 загальною площею 0,9 га. Держава є власником земель оборони за законом, а наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінюю її правового статусу, оскільки його вже визначено законом. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 16 вересня 2015 року у справі №3-562гс15, від 07 жовтня 2015 року у справі №3-641гс15 та Верховний Суд у постанові від 22 березня 2018 року по справі №5017/2972/2012. Враховуючи приналежність спірної земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 загальною площею 0,9 га, розташованої у м. Краматорськ Донецької області, до земель оборони, яка перебуває у безстроковому користуванні КЕВ м. Луганськ, розпорядження нею Краматорською міською радою відбулось з грубим порушенням норм земельного законодавства України. Міністерство оборони України чи уповноважені ним органи дозволу на передачу в комунальну власність м. Краматорськ даної земельної ділянки не надавало і вказана земля не відчужувалась.

Просив суд визнати недійсним рішення Краматорської міської ради від 26 квітня 2017 року № 21/VII-159 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва i обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд громадянам»; визнати недійсними пп.пп. 1.1.3-1.1.8 п. 1.1 та пп.пп. 2.1.3-2.1.8 п. 2.1 рішення Краматорської міської ради від 26 липня 2017 року № 25/VII-294 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для будівництва індивідуального гаражу громадянам»; визнати недійсним рішення Краматорської міської ради від 24 січня 2018 року № 33/VII-24 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель в споруд громадянам»; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 29230288 від 28 листопада 2018 року про державну реєстрації права приватної власності на земельну ділянку (кадастровий номер 1412900000:00:005:0672) площею 0,5 га; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 29216114 від 28 листопада 2018 року про державну реєстрації права приватної власності на земельну ділянку (кадастровий номер 1412900000:00:005:0673) площею 0,3 га; судовий збір стягнути з відповідачів на користь військової прокуратури об`єднаних сил.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог заступника військового прокурора Донецького гарнізону, який діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська до Краматорської міської ради, Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Краматорської міської ради Мороз А.В., Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Краматорської міської ради ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та скасування записів про право власності, відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними рішень Краматорської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не довели своє право на земельну ділянку площею 0,9 га, розташованої по АДРЕСА_1 . Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі  заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів № 29230288 від 28 листопада 2018 року та №29216114 від 28 листопада 2018 року суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відсутній спір щодо реєстрації права на земельну ділянку, а існує спір щодо законності розпорядження спірною земельною ділянкою. Крім того, до функцій суду не відноситься скасування записів про державну реєстрацію  речових прав. Позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав не заявлялись, а заявлено вимоги  саме про скасування запису про державну реєстрацію прав, а тому підстав скасування державним реєстратором запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку відсутні.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду Донецька спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та не правильне застосування норм матеріального права, просить  рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував доводів позовної заяви, що Краматорська міська рада не мала правових підстав для розпорядження земельною ділянкою військового містечка № 4 загальною площею 0,9 га  оскільки Міністерство оборони України чи уповноважені ним органи дозволу на передачу у комунальну (приватну) власність, добровільної відмови від даної земельної ділянки  не надавали та вказана земля не відчужувалась та не вибувала із володіння Міністерства оборони України. До суду було надано копію Державного акта на право постійного користування землею серія Б№ 003405 від 1979 року. Як вбачається із Державного акта на право постійного користування землею серії Б № 003405 від 1979 року, за Чугуївською КЕЧ району, правонаступником якої є КЕВ м. Луганськ, закріплена у безстрокове у безоплатне користування земельна ділянка площею 0,9 га гектарів в межах згідно з планом землекористування. Вказаним актом підтверджується право постійно користуватися спірними землями Міністерством оборони України, а тому ці землі відносяться до земель оборони, належать державі на праві власності та закріпленні на праві постійного користування за відповідним військовим формуванням, а враховуючи приналежність спірної земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 загальною слощею0,9 га, розташованої у м. Краматорськ Донецької області, до земель оборони, яка перебуває у безстроковому користуванні КЕВ. м. Луганськ та ураховуючи наявність Державного акта на право постійного користуватися землею серія Б  № 003405 від 1979 року, яка перебуває у безстроковому  користуванні КЕВ м. Луганськ, вилучення спірної земельної ділянки Краматорською міською радою відбулось з порушенням норм земельного законодавства України.

Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, що викладенні в позовній заяві. 

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

11 червня 2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська, в якому просить залишити апеляційну скаргу  без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав проводиться або у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, або у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, або у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав.

Запис про право власності ОСОБА_3 , внесено до Державного реєстру речових прав на підставі рішення про державну реєстрацію прав їх обтяжень № 44379682 від 03 грудня 2018 року, яке є законним та обґрунтованим, підставою виникнення права власності  є заява до компетентних органів № 750 від 02 квітня 2018 року посвідчена приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Басенко К.М., яка на теперішній час не визнана судом не дійсною. Таким чином , державна реєстрація  права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 1412900000:00:005:0672 не може бути скасована.

З позовної заяви вбачається, що позовні вимоги про визнання  незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав не заявлялись, заявлені вимоги саме про скасування запису про державну реєстрацію прав. Підстави для скасування державним реєстратором запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку відсутні.

Стосовно залучення її у якості  відповідача по справі зазначає наступне, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження №11-377апп18) вказано, що «спір про скасування рішення запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами  цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

11 червня 2021 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська, в якому просить в задоволені апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що за загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (а.4 ч.5 ст.3 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто державна реєстрація проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Належним відповідачем у справі про визнання недійсним та скасування рішення реєстратора на нерухоме майно має бути сама особа, за якою зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості, а саме ОСОБА_3 .  Аналогічний висновок зазначено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16. Державний реєстратор на нерухоме майно у справах про скасування записів про право власності може виступати, як третя особа, але ні як відповідач. Крім того зазначає, що скаржник просить лише скасувати записи про право власності, але не оспорює рішення та дії державного реєстратора  на нерухоме майно, та не просить суд відмінити їх та визнати незаконними.

11 червня 2021 року від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганськ надійшли пояснення на апеляційну скаргу, що по своїй суті є відзивом на апеляційну скаргу.

В обґрунтування якого зазначає, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права. Апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі на підставах, викладених у самій апеляційній скарзі.

22 червня 2021 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська, в якому просить відмовити в задоволені апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що 26 квітня 2017 Краматорська міська рада надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд громадянам ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , йому - ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 по вул. Дружби в районі водобаків площею по 0,1000 га (загальною площею 0,8 га). Отримавши дозвіл зазначені особи звернулись до проектної організації щодо виготовлення проектів землеустрою на зазначені земельні ділянки. 

26 липня 2017 року та 24 січня 2018 року рішення Краматорської міської ради №№25/VII-294 та 33/VII-24 проекти землеустрою були затверджені, а земельні ділянки передані зазначеним вище особам безоплатно у власність. Він отримав дані земельні ділянки 02 квітня 2018 року у власність, що свідчить нотаріальна угода та реєстрація речових прав. 

Ним були витрачені кошти, щодо оформлення вище зазначених ділянок (виготовлення проектів землеустрою та нотаріальна угода, реєстрація) та час. Він використав право на безкоштовну приватизацію, щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва  і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд.

Згідно з листом Краматорської міської ради 2-20/6553 від 13 серпня 2019 року на момент отримання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд зазначеним вище громадянам за адресою м. Краматорськ, вул. Дружби в районі водобаків за інформацією від 14 квітня 2017 року наданою міжміським управлінням ДЗК м. Краматорську та Національної кадастрової системи України, зазначені земельні ділянки знаходяться на території Краматорської міської ради, як об`єкт цивільних прав та не були сформовані, відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад належить розпорядження землями територіальної громади.

Акт постійного користування на земельні ділянки Міністерством оборони України чи Квартирно-експлуатаційним відділом м. Луганськ не було оформлено та отримано належним чином.

До позовної заяви було надано форму 405 по КЕВ м. Луганськ, відповідно до якої по Донецькій області, м. Краматорськ, станом на 01 січня 2015 року військовою частиною НОМЕР_1 використовується земельна ділянка під розміщення складів, і одночасно у відомості, у графі наявність документів на право користування зазначено про відсутність державного акту на землю. Однак позивачем додано копію Державного акту, виданого Чугуївській КЕЧ на право користування землею із зазначенням, що останній, начебто, підтверджує приналежність  оскаржуваної земельної ділянки до земель оборони. 

Відповідно до довідки №87/14 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, яка видана Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України Квартирно-експлуатаційному відділу м. Луганськ відповідно до якої останній був створений 20 липня 2001 року, а Держаний акт 1979 року був виданий Чугуївським КЕЧ для військової частини НОМЕР_3 . 

Крім того, надана копія Державного акту, яка міститься в матеріалах справи не завірена належним чином, а тому документом, у розумінні вимог законодавства не є та не має жодного доказового значення, про що зазначеного в оскаржуваному рішенні.

Даний доказ є неналежним, оскільки матеріали справи не містять дані щодо Чугуївської КЕЧ та військової частини НОМЕР_3 . У державному акті не зазначені підстави, на яких він був виданий, тобто рішення від 09 квітня 1958 року №е172. Не надано відомостей щодо існування зв`язку між Чугуївською КЕЧ і військовою частиною НОМЕР_3 та КЕВ м. Луганськ і військової частини НОМЕР_1 . У всіх документах, які є додатками до позову та знаходяться в матеріалах справи мова йде лише про військову частину НОМЕР_1 . Отже, наявний в матеріалах справи Державний акт не має жодного відношення до справи, яка розглядається, і підтверджує відсутність правовстановлюючих документів на землю у позивача, а отже відсутні  підстави для задоволення апеляційної скарги.

23 червня 2021 року від Краматорської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, відмовити в задоволенні  вимог апеляційної скарги про стягнення з відповідачів на користь позивача сплаченої суми судового збору в розмірі 26 275,00 грн.

В обґрунтування відзиву зазначає, що позивачем зазначено, що рішенням Краматорського міського виконавчого комітету  від 09 квітня 1958 року № 172 земельну ділянку площею 0,9 га у м. Краматорську відведено до земель Міністерства оборони України, а саме: Луганській квартирно-експлуатаційній частині району, правонаступником якої, є КЕВ м. Луганськ.

Додатком до позову прокурором надана відомість наявності та використання земельних ділянок МО України по Луганській квартирно-експлуатаційній частині району, яка станом на травень 2005 року містить інформацію про те, що на земельній ділянці у Донецькій області, м. Краматорськ, мета використання – склад, наданою рішенням  МВК на відведення від 09 квітня 1958 №172  відсутні правовстановлюючі документи на склад (площа ділянки 0,9 га). У даній відомості також зазначений висновок за результатами перевірки про необхідність оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку по вул. Дружби, в районі водо баків та про необхідність державного акту на землю.

В той же час до матеріалів судової справи позивачем надано копію Державного акту, виданого Чугуївським КЕЧ на право користування землею із зазначенням, що останній, начебто, підтверджує приналежність оскаржуваної земельної ділянки до земель оборони.

Краматорська міська рада не погоджується з таким доводом та зазначає, що відповідно до довідки №87/14 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, яка видана Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України Квартирно-експлуатаційному відділу м. Луганськ відповідно до якої останній був створений 20 липня 2001 року, а Держаний акт 1979 року був виданий Чугуївським КЕЧ для військової частини НОМЕР_3 . Копія Державного акту, яка міститься в матеріалах справи не завірена належним чином, а тому документом, у розумінні вимог законодавства не є та не має жодного доказового значення, про що зазначеного в оскаржуваному рішенні. Крім того, зазначає, що у всіх наданих відомостях по Луганській КЕЧ відсутні дані щодо наявності державного акту.

Краматорська міська рада не вважає даний доказ належним, оскільки у матеріалах справи взагалі відсутні дані щодо Чугуївської КЕЧ та військової частини НОМЕР_3 та є незрозумілим, яке відношення останні мають до справи. У державному акті не зазначені підстави, на яких він був виданий, тобто рішення від 09 квітня 1958 року № 172. Не надано відомостей щодо існування зв`язку між Чугуївською КЕЧ і військовою частиною НОМЕР_3 та КЕВ м. Луганськ і військової частини НОМЕР_1 . У всіх документах, які є додатками до позову та знаходяться в матеріалах справи мова йде лише про військову частину НОМЕР_1 . Вищезазначене дає підстави для висновку про те, що наявний у матеріалах справи Державний акт не має жодного відношення до справи, яка розглядається і підтверджує відсутність правовстановлюючих документів на землю у позивача, а отже відсутні  підстави для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що додані до позовної заяви облікові документи КЕВ. м. Луганськ не можуть бути доказами факту користування спірною земельною ділянкою, оскільки немає будь-яких фактичних даних, що земельна ділянка площею 0,9 га, про яку йде мова в зазначених документах, знаходиться м. Краматорську по вул. Дружби в районі водобаків.

  В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження звернень позивача до компетентних органів для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку для потреб оборони по АДРЕСА_1 , площею 0,9 га. Додатково повідомляє, що станом на сьогоднішній день Міністерство оборони не зверталось до міської ради за оформленням правовстановлюючих документів.

Щодо правомірності рішення Краматорської міської ради від 26 квітня 2017 року №21/VII-159 зазначає, що 27  березня 2017 року за № 2304/01-26 до міської ради надійшла заява ОСОБА_3 від 24 березня 2017 року про надання дозволю на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації за адресою: АДРЕСА_1 ) площею 0,1 га для будівництва  та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Міжміського управління у містах Краматорську та Дружківкці від 14 квітня 2017 року  № 0-50.241-161/108-17 на запит міської ради щодо надання інформації про земельні ділянки, зокрема, за адресою: м. Крматорськ, в районні водо баків повідомлено, що  станом на 14 квітня 2017 року в управлінні відсутні відомості стосовно прийняття Краматорською міською  радою рішення щодо встановлення категорії зазначених ділянок. Інформація про належність земельних ділянок до земель запасу територіальної громади м. Краматорська в управлінні відсутні. Встановлення меж населення пунктів Краматорської міської ради не здійснювалось. Відповідно до даних національної кадастрової системи України, зокрема земельна ділянка по вул. Дружби, в районі водо баків, знаходиться на території Краматорської міської ради, як об`єкт цивільних прав не сформована.

На підставі норм земельного законодавства України, з урахуванням інформації, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області, враховуючи рекомендації Постійної комісії міської ради з питань регулювання земельних відносин, архітектури, будівництва на сесії Краматорської міської ради було прийнято рішення від 26 квітня 2017 року №21/VII-159 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадян».

Всупереч вимогам статті 356 УПК України, примірник апеляційної скарги, який направлений міській раді не підписаний особою, яка подала апеляційну скаргу, а також не містить дати  та реєстраційного номеру останньої, що в свою чергу, суперечить вимогам норм цивільного процесуального законодавства.

Прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомленням про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.133)

Представник Міністерства оборони України в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.а.143 т.2).

Представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.а.139 т.2).

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.134 т.2).

Представник Краматорської міської ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.137-138 т.2).

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в відзиві на апеляційну скаргу просила розглядати справу без її участі. (а.с.72-74 т.2).

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням  про вручення поштового відправлення (а.с.140 т.2).

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372  ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до заяви Міському голові ОСОБА_15 від 24 березня 2017 року ОСОБА_3   просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_1 ) площею 0,1 га для будівництва  та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (а.с.58 т.1.).

Листом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Міжміського управління у містах Краматорську та Дружківці від 14 квітня 2017 року  № 0-50.241-161/108-17 на запит міської ради щодо надання інформації про земельні ділянки, зокрема, за адресою: м. Краматорськ, в районні водо баків повідомлено, що  станом на 14 квітня 2017 року в управлінні відсутні відомості стосовно прийняття Краматорською міською  радою рішення щодо встановлення категорії зазначених ділянок. Інформація про належність земельних ділянок до земель запасу територіальної громади м. Краматорська в управлінні відсутні. Встановлення меж населення пунктів Краматорської міської ради не здійснювалось. Відповідно до даних національної кадастрової системи України, зокрема земельна ділянка по вул. Дружби, в районі водо баків, знаходиться на території Краматорської міської ради, як об`єкт цивільних прав не сформована. (а.с.112 т.1).

26 квітня 2017 року Краматорською міською радою було прийнято рішення № 21/VII-159 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва i обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд громадянам», яким надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва i обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд, при умові невикористання ними свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки та за умови додержання будівельних, протипожежних, санітарних норм та правил з ypaxyванням caнітарно захисних зон промислових підприємств та забруднюючих об`єктів, |громадянам: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 площею по 0,1000 га (загальною площею 0,8 га). (а.с.60 т.1).

Рішеннями Краматорської міської ради № 23/VII-294 від 26 липня 2017 року та № 33/VII-24 від 24 січня 2018 року вказані вище проекти землеустрою були затверджено (а.с.61-62,63 т.1).

В подальшому, шляхом об`єднання було сформовано земельну ділянку з кадастровим номером 1412900000:00:005:0672, площею 0,5 га та земельну ділянку з кадастровим номером № 1412900000:00:005:0673, площею 0,3 га та зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.72-73 т.1).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для користування спірною земельною ділянкою позивачами є рішення Краматорського міського виконавчого комітету від 09 квітня 1958 року № 172, яким земельну ділянку площею 0,9 га у м. Краматорськ відведено до земель Міністерства оборони України, Луганській квартирно-експлуатаційній частині району.

В листі Міністерства оборони України військової частини НОМЕР_1 від 18 березня 2020 року зазначено, що земельна ділянка військового містечка № розташованого за адресою:Донецька область, м. Краматорськ, загальною площею 0,9 га була передана до КЕВ м. Луганська 20 січня 2014 року (акт прийому передачі у додатку № 1). До моменту передачі військове містечко № НОМЕР_2 було закріплене за військовою частиною НОМЕР_1 . Відповідно до акту № 2 від 15 квітня 2014 рок на знищення МНСІ додаткові правовстановлюючі документи були знищені при спробі захопити військову частину НОМЕР_1 у 2014 році невідомими збройними формуваннями. (а.с.30 т.1).

З акту прийому земельної ділянки загальною площею 0,9 га військового містечка № НОМЕР_2 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , від військової частини НОМЕР_1   від 20 січня 2014 року встановлено, що з метою прийому земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 до вимог наказу Міністра оборони України від 03 липня 2013 року № 448 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», наказу начальника Донецького гарнізону від 17 січня 2014 року № 2 комісія складі голови комісії: заступника начальника відділу головного інженера КЕВ м. Луганськ капітана Мізякіна В.С., членів комісії: начальника відділення експлуатації фондів Землянського В.М, начальника ОПМС Жалковської Л.Б., інженера ОСОБА_16 , інженера ОСОБА_17 , інженера ОСОБА_18 , бухгалтера ОПМС ОСОБА_19 , заступника командира військової частини НОМЕР_1 з МТЗ капітана Саченко О.А., начальника інженерно-аеродромної служби військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_20 перевірила земельну ділянку військового містечка № НОМЕР_2 , яка передається від військової частини НОМЕР_1 . В результаті обстеження комісія встановила: на території знаходяться будівельне сміття у кількості 40% від зруйнованих будівель та споруд (а.с.31т.1).

З листів Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України від 23 травня 2018 року №303/6/27/957 та від 21 квітня 2020 року № 303/6/27/456 спірна земельна ділянка перебуває на обліку КЕВ м. Луганськ та відповідно до форми 405 площа військового містечка № НОМЕР_2 , розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, складає 0,9 га. Рішення Краматорського міського виконавчого комітету від 09 квітня 1958 року № 172 та акт інвентаризації від 1993 року знаходиться на тимчасово окупованій території. (а.с.64,65 т.1).

З листа архівного відділу Краматорської міської ради вiд 19 березня 2020 року № 23.07-05/50 вбачається, що документи фонду «Краматорська міська рада та її виконавчий комітет» до 1991 року включно передані на державне зберігання до державного apxiвy Донецької області, який знаходиться на тимчасово окупованій території України. (а.с.67 т.1).

18 вересня 2017 року КЕВ м. Луганськ повідомив прокуратуру гарнізону про виявлення під час проведення інвентаризації земельних ділянок, які обліковуються за КЕВ м. Луганськ, 8 сформованих фізичними особами земельних ділянок (перелік осіб відповідає рішенню органу місцевого самоврядування) на території військового містечка № НОМЕР_2 , розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, район вулиць Дружби та Ювілейна, орієнтованою площею 0,9 га за наявними даними Національної кадастрової системи України (кадастрові номери 1412900000:00:005:0652, 1412900000:00:005:0648, 1412900000:00:005:0653, 1412900000:00:005:0651, 1412900000:00:005:0654, 1412900000:00:005:0655, 1412900000:00:005:0650, 1412900000:00:005:0649). (а.с.34 т.1).

21 червня 2018 року військовою прокуратурою Донецького гарнізону внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42018051100000207 за вказаними вище фактами, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. З67, ч. 2 ст. 364 КК України. Станом на теперішній час, у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування триває. (а.с.71 т.1).

Позивачем на підтвердження свого права користування земельною ділянкою надано Державний акт на право користування земельною ділянкою серії Б № 003405 від 1979 року, з якого вбачається, що зазначений акт  видано Чугуївській КЕЧ для військової частини НОМЕР_3 . Крім того зазначено, земельна ділянка в розмір 0,90 га надана для державних потреб (а.с.179-183 т.1).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Апеляційна скарга Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними рішень Краматорської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не довели своє право на земельну ділянку площею 0,9 га, розташованої по АДРЕСА_1 . Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі  заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів № 29230288 від 28 листопада 2018 року та №29216114 від 28 листопада 2018 року суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відсутній спір щодо реєстрації права на земельну ділянку, а існує спір щодо законності розпорядження спірною земельною ділянкою. Крім того, до функцій суду не відноситься скасування записів про державну реєстрацію  речових прав. Позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав не заявлялись, а заявлено вимоги  саме про скасування запису про державну реєстрацію прав, а тому підстав скасування державним реєстратором запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставами для звернення до суду з вказаною позовною заявою, стало те, що позивачі вважають, що вказані земельні ділянки, знаходяться в безстроковому і безоплатному користуванні у КЕВ м.Луганська та належить до земель оборони, а Краматорська міська рада не мала правових підстав для розпорядження земельною ділянкою та приймаючи оскаржувані рішення перевищила свої повноваження. Цими діями відповідачів порушується права позивачів.

Отже спір, виник з приводу конкретних земельних ділянок - об`єктів цивільного права (земельних ділянок, які розташовані у місті Краматорську по вулиці Дружби в районі водобаків).

Земля може розглядатися як об`єкт права, в тому числі власності, тільки після формування її у земельну ділянку.

Для формування земельної ділянки як об`єкта прав розробляється та складається документація із землеустрою.

Такі ж правила існували у 1958 році, які регламентувались Земельними Кодексом УРСР (1922 року), який втратив чинність в 1971 році.

Зокрема, стаття 168 цього Кодексу розкриває задачу землеустрою. В статі 169 говориться про роботи із землеустрою, серед яких є відвід земель, які надаються в користування державним організаціям.

В статті 187 цього кодексу мова йде про складення проекту землеустрою, в якому детально та точно вказується місце відводу земельної ділянки з вимогами господарсько-технічним правилами землевпорядкування і з відображенням земель на проектному плані землеустрою.

Виконання проекту землеустрою полягає в укріплені запроектованих на місцевості границь землекористування постійними межевими знаками (ст. 191 ЗК УРСР 1922 року).

Стаття 193 цього кодексу вимагає, щоб по закінченню затвердження проекту землеустрою була проведена земельна реєстрація (державний запис створених землекористувань), після чого учасника землеустрою видається належним чином завірені документи. В цих документах повинно бути відображено границі, місце розташування, обсяг (простір) і склад землекористувань, а також показані їх назви, найменування землекористувачів, час виконання землеустрою і його підставу, умови землекористування та інші істотні відомості, що містяться в постанові про затвердження проекту землеустрою.

    Стаття 195 цього Кодексу передбачає земельну реєстрацію землекористувань з метою суспільного управління та зберігання в систематичному та наглядному виді всіх землекористувань. В реєстрацію включається вся інформація, яка зазначена в ст. 193 Кодексу.

Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження своїх позовних вимог зазначають, що підставою для користування спірною земельною ділянкою є рішення Краматорського міського виконавчого комітету від 09 квітня 1958 року № 172, яким земельну ділянку площею 0,9 га у м. Краматорськ відведено до земель Міністерства оборони України, Луганській квартирно-експлуатаційній частині району.

Однак рішення Краматорського міського виконавчого комітету від 09 квітня 1958 року № 172, яким земельну ділянку площею 0,9 га у м. Краматорськ відведено до земель Міністерства оборони України в матеріалах справи не міститься.

На підтвердження свого права користування земельною ділянкою надано Державний акт на право користування земельною ділянкою серії Б № 003405 від 1979 року, з якого вбачається, що зазначений акт  видано Чугуївській КЕЧ для військової частини НОМЕР_3 . Крім того зазначено, земельна ділянка в розмір 0,90 га надана для державних потреб (а.с.179-183 т.1).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищезазначений Державний акт на право користування земельною ділянкою серії Б № 003405 від 1979 року, жодним чином не підтверджує право користування земельною ділянкою.

Вказаний Державний акт на право користування земельною ділянкою серії НОМЕР_4 від 1979 року видано Чугуївській КЕЧ для військової частини НОМЕР_3 .

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що КЕВ. м. Луганськ та військова частина НОМЕР_1 є правонаступниками Чугуївської КЕЧ та військової частини НОМЕР_3 .

Доказів того, що вказану земельну ділянку Чугуївськіа КЕЧ або військова частина НОМЕР_3 передали КЕВ. м. Луганськ або військовій частині  НОМЕР_1 позивачем не надано.

Крім того, є обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що відсутність рішень чи постанов компетентних органів про надання Міністерству оборони України в користування спірної земельної ділянки та відсутність доказів реалізації свого права на користування спірною земельною ділянкою, наслідком яких є встановлення місця розташування землі, межі, площі землі тощо, ставить під сумнів, а отже, не доводить право позивачів на спірну земельну ділянку взагалі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачами не доведено своє право на земельну ділянку площею 0,9 га, розташованої по АДРЕСА_1 .

Також суд першої дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів № 29230288 від 28 листопада 2018 року та № 29216114 від 28 листопада 2018 року, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не заявлялись позовні вимоги про визнання  незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Таким чином, належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18) рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Проте, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково  має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, з 16 січня 2020 року, тобто на час подання позовної заяви, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19 та від 25 листопада 2020 року у справі № 761/15741/17.

При цьому слід зазначити, що пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до 16 січня 2020 року.

Позовні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності не відповідають ефективним способам захисту прав та інтересів позивача, оскільки судове рішення про задоволення таких вимог не є підставою, відповідно до вимог статті 26 Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Доводи апеляційної скарги, що на підтвердження позовних вимог надано Державний акт на право постійного користування землею серія Б №003405 від 1979 року, є не обґрунтованими, оскільки вказаний держаний акт не підтверджує право користування земельною ділянкою за військовою частиною НОМЕР_1 або КЕВ м. Луганськ, а навпаки підтверджує право користування за Чугуївською КЕЧ та військової частини НОМЕР_3 .

Доводи апеляційної скарги, що КЕВ м. Луганськ є правонаступником Чугуївської КЕЧ є безпідставними, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження вказано факту.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою  підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому  апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -   

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська, залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 березня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня  його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий                             О.О.Тимченко

Судді:                          Г.В. Новікова

                Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 21 липня 2021 року 

Головуючий          О.О.Тимченко