П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/16158/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
21 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Курка О. П. , 
секретар судового засідання: Шпикуляк Ю.В., 
за участю:
представника позивача: Кузьміна Дмитра Леонідовича
представника відповідача: Чернюка Олександра Вікторовича

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в липні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Житомирській області від 08.07.2021 № 47232 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області виключити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.
Разом з позовною заявою 27 липня 2021 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивач просив вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення комісії Головного управління ДПС у Житомирській області від 08.07.2021 № 47232 про відповідність /невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року заяву про забезпечення адміністративного позову задоволено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви позивача відмовити.
Позивач своїм правом передбаченим ст.ст.300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Представник позивача щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.
Положеннями частини першої статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
За приписами пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" №2 від 06 березня 2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22.12.2006).
Принципами Рекомендації №К(89)8 стосовно тимчасового судового захисту в адміністративних справах, що прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1998, визначено наступне:
- приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які мають відношення до цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта;
- заходи тимчасового захисту, про вжиття яких розпорядився правомочний суд, можуть мати форму повного або часткового призупинення виконання адміністративного акта, повного або часткового відновлення ситуації, яка існувала на момент прийняття цього адміністративного акта або після його прийняття, а також покладення судом, згідно з його повноваженнями, відповідного обов`язку на адміністративний орган влади;
- заходи тимчасового захисту жодним чином не можуть наперед визначати рішення, що його має прийняти суд у певній справі проти адміністративного акта;
- провадження в суді має здійснюватися без зволікання.
Отже, тимчасовий судовий захист є гарантією і заходом "очікування". Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Як вбачається зі змісту клопотання в обґрунтування доводів забезпечення адміністративного позову позивач зазначає,  що оскаржуване рішення відповідача носить для позивача негативний характер, оскільки строк реєстрації кожної податкової накладної, складеної позивачем значно збільшується, а сам по собі факт включення платника податків до переліку ризикових платників податків покладає на платника додатковий обов`язок щодо надання пояснень та документів, при цьому остаточне рішення про реєстрацію податкової накладної чи про відмову в реєстрації буде прийнято лише після надання таких пояснень та документів та за результатами їх розгляду відповідною комісією контролюючого органу. Крім того, негативні наслідки виникають також у контрагентів позивача, оскільки до реєстрації податкової накладної є неможливим формування податкового кредиту по господарським операціям.
Також, зазначає, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником податків та у нього офіційно працевлаштовано 37 працівників, які отримують заробітну плату та здійснюється відрахування всіх податків та зборів. У випадку невжиття заходів забезпечення позову, буде паралізована діяльність підприємця, що призведе до негативних наслідків для працівників.
А тому, на думку заявника, для того, щоб уникнути негативних наслідків для товариства, є необхідність вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення.
Судова колегія вказує що  заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Як встановлено зі змісту позовних вимог,  предметом позову у спірних правовідносинах, є :
- визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Житомирській області від 08.07.2021 № 47232 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку;
- зобов`язання Головне управління ДПС у Житомирській області виключити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.
Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що в даному випадку при розгляді заяви позивача щодо забезпечення адміністративного позову, суд не дає оцінку обґрунтованості оскаржуваного рішення, а лише дає оцінку  наслідкам його прийняття, а саме ч.1 ст. 150 КАС України.
Варто зазначити, що у випадку дії відносно позивача рішення про його відповідність критеріям ризиковості платника податків, обставина щодо зупинення всіх поданих ним до реєстрації податкових накладних зумовлює неможливість виконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 свого обов`язку перед контрагентами. Тобто, кожний контрагент - платник ПДВ об`єктивно буде позбавлений права на своєчасне включення сум ПДВ до податкового кредиту за господарськими операціями з придбання товарів в заявника.
Дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованими побоювання заявника, що прийняття остаточного рішення у даній справі призведе до настання негативних майнових наслідків для позивача та ускладнить ефективність захисту прав та інтересів останнього.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що викладені у заяві про забезпечення позову обставини є достатніми для висновку щодо існування небезпеки ускладнення забезпечення ефективного захисту порушених (оспорюваних) прав та інтересів позивача.
Спосіб захисту, про який просить заявник, передбачений чинним законодавством і на думку колегії суддів його незастосування матиме наслідком унеможливлення виконання рішення суду та ефективного поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача.
Таким чином, враховуючи обставини даної справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Виходячи з фактичних обставин справи та вищенаведених положень чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність об`єктивних обставин для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та прийшов до висновку щодо необхідності вжиття заходів  забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення комісії Головного управління ДПС у Житомирській області від 08.07.2021 № 47232 про відповідність /невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.
При цьому, апеляційні скарги не містять посилання на обставини, передбачені ст. 317 КАС України, за яких ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки доводи викладених в апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову.
А тому, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а  ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   28 вересня 2021 року.

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Курко О. П.