Постанова
Іменем  України
 
11 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 369/5622/19
провадження № 61-6489св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави, в особі Державного підприємства«Київське лісове господарство», Київського обласного по м. Києву управління лісового та мисливського господарства,
відповідачі: Крюківщинська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району та  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Березовенко Р. В., Коцюрби О. П.,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2019 року перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської областів інтересах держави, в особі ДП «Київське лісове господарство», Київського обласного по м. Києву управління лісового та мисливського господарства звернувся з позовом до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування рішення, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.
Позов мотивований тим, що на підставі рішення Крюківщинської сільської ради 28 сесії 5 скликання від 14 липня 2009 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності серія ЯЗ №341958 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1720 га, за кадастровим номером 3222484001:01:018:0017, що розташована у АДРЕСА_1 .
У подальшому, здійснено поділ земельної ділянки із кадастровим номером 3222484001:01:018:0017, площею 0,1720 га, на дві земельні ділянки: земельну ділянку, площею 0,0788 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222484001:01:018:0031, на яку ОСОБА_1 на підставі рішення Крюківщинської сільської ради 28 сесії 5 скликання від 14 липня 2009 року видано державний акт на право власності серія ЯМ №505409 та земельну ділянку площею 0,0932 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером 3222484001:01:018:0032, на яку ОСОБА_1 на підставі рішення Крюківщинської сільської ради 15 сесії 6 скликання №10/20 від 11 травня 2012 року видано державний акт на право власності серія ЯМ № 505408.
Рішення Крюківщинської сільської ради 28 сесії 5 скликання від 14 липня 2009 року та рішення Крюківщинської сільської ради 15 сесії 6 скликання № 10/20 від 11 травня 2012 року прийняті з порушенням вимог земельного та лісового законодавства, оскільки Крюківщинська сільська рада фактично розпорядилась землями лісового фонду, що не перебували в її віданні, не маючи жодних повноважень для такого розпорядження та в порушення приписів Земельного та Лісового кодексів України.
Також вищеназваними рішеннями Крюківщинської сільської ради про передачу у власність земельної ділянки порушено порядок зміни цільового призначення земель.
Крюківщинською сільською радою передано у власність спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення без погодження відповідного державного органу лісового господарства та без попереднього прийняття відповідного рішення.
Прокурор просив:
            визнати поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду з позовом та поновити його, захистивши право,
визнати незаконним та скасувати рішення Крюківщинської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області від 14 липня 2009 року про відведення ОСОБА_1 земельних ділянок площею 0,1720 га за кадастровим номером 3222484001:01:018:0017 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у АДРЕСА_1 та площею 0,0788 га за кадастровим номером 3222484001:01:018:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у АДРЕСА_1 ; від 11 травня 2012 року № 10/20 про відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0932 га за кадастровим номером 3222484001:01:018:0032 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 
визнати недійсними:
державний акт серії ЯМ № 505409 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,0788 га, кадастровий номер 3222484001:01:018:0031, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства,
державний акт серії ЯМ № 505408 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,0932 га, кадастровий номер 3222484001:01:018:0032, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 
витребувати на користь держави, в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство», з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0788 га, кадастровий номер 3222484001:01:018:0031 та земельну ділянку, площею 0,0932 га, кадастровий номер 3222484001:01:018:0032, які розташовані в адміністративних межах Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що лише частина земельних ділянок з кадастровими номерами 3222484001:01:018:0031 та 3222484001:01:018:0032 накладається на землі лісового фонду. Прокурором не надано доказів того, в якій саме частині земельні ділянки накладаються на землі лісогосподарського призначення.
Прийняте Крюківщинською сільською радою рішення про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки є нормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акту не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.
ДП «Київське лісове господарство» не має права на витребування земельної ділянки власником яких є ОСОБА_1 , оскільки землі лісогосподарського призначення, є лише частиною земельних ділянок ОСОБА_1 . Позивачем не доведено, що він є законним власником земельної ділянки, площею 0,0788 га, з кадастровим номером 3222484001:01:018:0031 та земельної ділянки, прощею 0,0932 га, з кадастровим номером 3222484001:01:018:0032 в цілому, а не окремої їх частини.
Щодо позовних вимог про визнання недійсними державного акту серія ЯМ № 505409 та державного акту серія ЯМ № 505408 вони є обґрунтованими, оскільки порушують права позивачів, однак, не підлягають до задоволення з підстав спливу трирічного строку позовної давності, оскільки судом встановлено, що позивачам було відомо про порушення їх прав, щонайменше з 2015 року, оскільки Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» 2015 року відповідно до вимог Лісового кодексу встановлено накладання спірних земельних ділянок на землі лісового фонду.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року апеляційну скаргу прокурора Київської області задоволено.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення про задоволення заявлених вимог.
Визнано незаконним та скасовано рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області від 14 липня 2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 », площею 0,1720 га, по АДРЕСА_1 .
Визнано незаконним та скасовано рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області від 11 травня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 », площею 0,0932 га, в АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним державний акт серії ЯМ № 505409 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0788 га, кадастровий номер 3222484001:01:018:0031, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, виданий на ім`я ОСОБА_1 22 жовтня 2012 року.
Визнано недійсним державний акт серії ЯМ №505408 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0932 га, кадастровий номер 3222484001:01:018:0032, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданий на ім`я ОСОБА_1 22 жовтня 2012 року.
Витребувано на користь держави, в особі ДП «Київське лісове господарство», з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0788 га, кадастровий номер 3222484001:01:018:0031 та земельну ділянку, площею 0,0932 га, кадастровий номер 3222484001:01:018:0032.
Стягнуто з Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області на користь прокуратури Київської області судовий збір у розмірі 9 605 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Київської області судовий збір у розмірі 10 565,50 грн. та на користь держави - 3 842 грн.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що передача у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,1722 га, з кадастровим номером 3222484001:01:018:0017 та подальший її поділ на дві земельні ділянки відбулась з порушенням встановленого діючим законодавством порядку вилучення земельних ділянок та зміни цільового призначення земель. Вимоги позивача про визнання незаконними та скасування зазначених рішень Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області від 14 липня 2009 року та 11 травня 2012 року і визнання недійсними виданих на підставі вищевказаних рішень державних актів серії ЯМ № 505409, ЯМ № 505408 є обґрунтованими.
Крім того, обґрунтованою є вимога про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави, в особі ДП «Київське лісове господарство», спірних земельних ділянок відповідно до положень статті 387 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 є незаконним набувачем, враховуючи вищевикладене, вказаної земельної ділянки.
ОСОБА_1 в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих, характерних для лісу природних ознак (наявності лісової (деревної) рослинності) спірної земельної ділянки знала або, проявивши розумну обачність, могла знати про те, що ліс і земельна ділянка вибули з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить їх добросовісність під час набуття земельних ділянок у власність під обґрунтований сумнів.
«Суспільним», «публічним» інтересом звернення позивача до суду з вимогою витребування спірних земельних ділянок з володіння ОСОБА_1 є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання зміни цільового призначення земель лісового фонду та безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок і лісів із державної та комунальної власності, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу, лісів національного багатства України та лісів як джерела задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Не є належною підставою для відмови в задоволенні позову заява Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району про застосування строку позовної давності, в якій зазначено про те, що прокурору було відомо про порушене право в даній справі ще в 2012 році.Оскільки ДП «Київське лісове господарство» повідомило, про те, що йому стало відомо про порушення свого права при моніторингу публічної кадастрової карти України та звірки планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування в 2017 році та дізнавшись про таке порушення воно 18 вересня 2017 року звернулося до прокуратури Київської області з проханням вжити відповідні заходи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У квітні 2020 року Крюківщинська сільська рада Києво-Святошинського району Київської областіподала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року залишити без змін. 
У травні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , з врахуванням уточнень у серпні та листопаді 2020 року,просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року залишити без змін. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської областіобґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26 серпня 2018 року № 902/517/17, від 24 лютого 2020 року у справі № 458/1046/15; від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц; від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16. Крім того, вирішив справу без встановлення фактичних обставин, а саме не встановлював факту належності позивачам спірної земельної ділянки на праві користування/володіння. Крюківщинською сільською радою подавалось клопотання в підтвердження належності позивачам права користування земельною ділянкою, однак вказані документи, які витребовував суд, не надійшли, що підтверджує про відсутність у позивачів документів про передачу лісових земельних ділянок у користування.
Касаційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні докази права власності ДП «Київське лісове господарство», Київського обласного по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, на оспорювані земельні ділянки. Судом апеляційної інстанції не встановлено, на яку частину земель лісового фонду накладаються земельні ділянки, оскільки встановлення накладення меж земельних ділянок можливе лише при проведенні судової експертизи, яка прокурором заявлена не була. 
Суд апеляційної інстанції не врахував висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26 серпня 2018 року № 902/517/17, від 24 лютого 2020 року у справі № 458/1046/15.  
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2020 року поновлено строк на касаційне провадження, відкрито касаційне провадження у справі № 369/5622/19 та витребувано справу з суду першої інстанції за касаційною скаргоюКрюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 369/5622/19 за касаційною скаргоюОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року. 
У липні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 09 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2021 року касаційне провадження у справі № 369/5622/19 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 911/2169/20.
Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2021 року касаційне провадження поновлено.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 11 червня 2020 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 902/517/17, від 24 лютого 2020 року у справі № 458/1046/15; від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц; від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 01 грудня 2020 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 902/517/17; від 24 лютого 2020 року у справі № 458/1046/15-ц та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України).
Фактичні обставини
Суди встановили, що на підставі рішення Крюківщинської сільської ради 28 сесії 5 скликання від 14 липня 2009 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності серія ЯЗ № 341958 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1720 га, з кадастровим номером 3222484001:01:018:0017, що розташована у АДРЕСА_1 .
У подальшому, здійснено поділ земельної ділянки із кадастровим номером 3222484001:01:018:0017, площею 0,1720 га, на наступні земельні ділянки: земельну ділянку, площею 0,0788 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3222484001:01:018:0031, на яку ОСОБА_1 на підставі рішення Крюківщинської сільської ради 28 сесії 5 скликання від 14 липня 2009 року було видано державний акт на право власності серія ЯМ № 505409. 
Земельну ділянку, площею 0,0932 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером 3222484001:01:018:0032, на яку ОСОБА_1 на підставі рішення Крюківщинської сільської ради 15 сесії 6 скликання № 10/20 від 11 травня 2012 року було видано державний акт на право власності серія ЯМ № 505408.
Відповідно до інформації Державного підприємства «Київське лісове господарство» та планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування вбачається накладення земельних ділянок, зокрема, з кадастровими номерами 3222484001:01:018:0031 та 3222484001:01:018:0032 на землі лісогосподарського призначення в межах 1 кварталу лісового фонду Васильківського лісництва.
Згідно з інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» № 599 від 20 грудня 2018 року спірні земельні ділянки, відповідно до викопіювання з публічної кадастрової карти накладаються на землі лісогосподарського призначення в межах 1 кварталу Васильківського лісництва Державного підприємства «Київське лісове господарство».
Згідно з відповіді Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства № 04-48/2557 від 21 листопада 2018 року, будь-яких дозволів на вилучення та зміну цільового призначення, зокрема, земельних ділянок з кадастровими номера ним не надавалося.
Також, таких дозволів, погоджень не надавало і ДП «Київське лісове господарство».
ДП «Київське лісове господарство», як землекористувач, погодження на вилучення спірних земельної ділянки для передачі їх у власність ОСОБА_1 не надавало.
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційних скаргах, з таких мотивів.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон), який набрав чинності 15 липня 2015 року. Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Згідно з абзацами першим та другим частини третьої статті 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Абзац третій частини третьої цієї статті передбачає заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2021 року в справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21) вказано, що «заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон), має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи. У контексті засадничого положення частини другої статті 19 Конституції України відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави».
Позов у цій справі прокурор подав в інтересах держави в особі Державного підприємства«Київське лісове господарство», Київського обласного по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, з посиланням на те що ДП «Київське лісове господарство» є постійним користувачем спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення, їх бездіяльність щодо захисту інтересів держави, які полягають в забезпеченні реалізації принципів регулювання земельних та природоохоронних відносин дає підстави прокурору для звернення до суду. Просив витребувати земельні ділянки на користь ДП «Київське лісове господарство».
В той же час суди не з`ясували які права Київського обласного по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, за захистом яких звернувся прокурор, порушені.
За таких обставин, суд касаційної інстанції в силу своїх процесуальних повноважень не може ухвалити судове рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційних скарг, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
З метою необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21) колегія суддів вважає, що судові рішення ухвалені частково без додержання норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід задовольнити частково, рішення суду першої та постанову апеляційної інстанції скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Щодо судових витрат
У підпункті в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням серед іншого розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Статтею 141 ЦПК України визначений загальний  порядок розподілу судових витрат при розгляді справ у судах.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Тобто, у разі, якщо касаційна інстанція, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює судове рішення про скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення або змінює судові рішення повністю або частково (стаття 412 ЦПК України), цей суд  вирішує питання про розподіл судових витрат.
Якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (стаття 411 ЦПК України) або постановлено будь-яке інше судове рішення, крім передбаченого статтею 412 ЦПК України, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює                  (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Постанова про передачу справи на новий розгляд не є остаточним вирішенням спору по суті, а тому питання про розподіл судових витрат у такому випадку судом касаційної інстанції не вирішується.
Керуючись статтями 400, 412, 413, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області задовольнити частково.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , задовольнити частково. 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року постанова Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                             В. І. Крат
Судді:                                                                                       Н. О. Антоненко
І. О. Дундар
                                                                                                Є. В. Краснощоков
                                                                                                М. Ю. Тітов