УХВАЛА

02 серпня 2021 року 
Київ
справа №640/25361/19
адміністративне провадження №К/9901/25707/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 640/25361/19 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Генеральної прокуратури України від 15.11.2019р. № 1565ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу розгляду звернень громадян управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Генеральної прокуратури та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 20.11.2019;
- поновити ОСОБА_1 на відповідній посаді в органі прокуратури України з 20.11.2019;
- стягнути з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 20.11.2019р. по дату винесення судового рішення.
04 березня 2021 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 13 липня    2021 року.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
З матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі позивачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Покликаючись на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що є необхідність відступити від правового висновку щодо застосування пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», пункту 19 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1ІЗ-ІХ, який викладений у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі №200/13482/19-а, оскільки станом на момент звільнення позивача з Генеральної прокуратури України 20.11.2019 орган прокуратури або його структурний відділ не були ані ліквідовані, ані реорганізовані, скорочення кількості прокурорів не було. До того ж звільнення підставі пункту  9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за відсутності реальної ліквідації, реорганізації органу або ж скороченню працівників не відповідає вимогам КЗпП України та Конституції України, є прямим порушенням прав людини і громадянина, в тому числі права на працю, є нічим іншим як дискримінацією за професійною належністю.
Суд зазначає, що у випадку посилання на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Проте, позивач не зазначив, який саме висновок міститься у зазначеній постанові Верховного Суду, від якого на його переконання існує необхідність відступити, у взаємозв`язку з пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».
Крім того, покликаючись в касаційній скарзі на постанову Верховного Суду позивачем не наведено подібності правовідносин, про яку йде мова у цій постанові та постанові про касаційний перегляд якої просить скаржник.
Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин не враховані судом апеляційної інстанції. 
Перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 , Судом встановлено, що її зміст не відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, оскільки позивачем не обґрунтовано підстави для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме позивач не зазначив, який саме висновок міститься у зазначеній постанові Верховного Суду, від якого на його переконання існує необхідність відступити, у взаємозв`язку з пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»; а також покликаючись в касаційній скарзі на постанову Верховного Суду позивачем не наведено подібності правовідносин, про яку йде мова у цій постанові та постанові про касаційний перегляд якої просить скаржник.
Касаційна скарга містить лише виклад обставини справи, цитати нормативних актів, посилання на постанову Верховного Суду та незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження. 
Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Частинами першою і другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи викладене, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням позивачу строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції касаційної скарги у новій редакції з належним обґрунтуванням зазначеної позивачем підстави касаційного оскарження судових рішень, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, на якій подається касаційна скарга.
Через відсутність складу колегії суддів, які визначені протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги, у зв`язку з відсутністю судді Шевцової Н.В. на робочому місці за листком тимчасової непрацездатності з 27.07.2021, розгляд цієї скарги відбувся у перший робочий день її виходу на роботу.
Керуючись статтями 3, 169, 330, 328, 329, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 640/25361/19 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді - залишити без руху.
Надати заявнику касаційної скарги строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н. В. Шевцова          
Судді                                                                                                     Н.В. Данилевич          
                                                                                                    В.Е. Мацедонська