ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року	Львів	Справа № 380/4973/21 пров. № А/857/11749/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року (суддя – Костецький Н.В., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у березні 2021 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просила: визнати неправомірним та скасувати рішення відділу перерахунку пенсій № 2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.01.2021 №913120143429 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу державної служби роботу на посаді секретаря Підзвіринецької сільської ради та призначенні пенсії, як державному службовцю; зобов`язати відділ перерахунку пенсій № 2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період її роботи на виборній посаді секретаря Підзвіринецької сільської ради з 18.04.2002 по 03.12.2020 до стажу державної служби та призначити пенсію відповідно до  статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, з 05.01 2021.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу державної служби роботу на посаді секретаря Підзвіринецької сільської ради та призначенні їй пенсії, як державному службовцю відповідно до Закону України  «Про державну службу», оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач досягла визначеного законом віку, набула необхідного страхового стажу, а стаж роботи на посадах державного службовця станом на дату набрання чинності Закону України  «Про державну службу»  становив понад 20 років.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі №380/4973/21 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 913120143429 від 25.01.2021 ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України  «Про державну службу»  з дня звернення із заявою від 05.01.2020, зарахувавши до стажу державної служби період роботи на посаді секретаря Підзвіринецької сільської ради з 18.04.2002 по 03.12.2020.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у спірному випадку відсутні підстави для зарахування позивачу до стажу державної служби період її роботи на посаді секретаря Підзвіринецької сільської ради, оскільки така посада згідно  Закону України № 889-VIII «Про державну службу»  не належить до посад державної служби.  З огляду на вказане рішення відділу перерахунку пенсій № 2 управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.01.2021 №913120143429 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу державної служби роботу на посаді секретаря Підзвіринецької сільської ради та призначенні пенсії, як державному службовцю є правомірним, а висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог – помилкові.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої  статті 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з січня 2017 року призначено пенсію за віком відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  .
Позивач 05.01.2021 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про переведення її на пенсію відповідно до  Закону України «Про державну службу».
Рішенням відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 913120143429 від 25.01.2021 ОСОБА_1 , позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за віком відповідно до  Закону України «Про державну службу». Рішення мотивоване тим, що згідно представлених документів, загальний стаж роботи станом на 05.01.2021 (на день звернення) становить 42 роки 09 місяці 2 дні. Згідно даних трудової книжки з 26.03.1987 по 26.04.1990 ОСОБА_1 перебувала на посадах, які віднесені до посад державної служби, що становить 3 роки 1 місяць 1 день. З 18.04.2002 по 03.12.2020 позивач займала посаду секретаря Підзвіринецької сільської ради, як посадова особа органу місцевого самоврядування, що становить 18 років 8 місяців 14 днів.  Час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби  до 04 липня 2001 року, по дату набуття чинності  Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Зважаючи на те, що станом на 1 травня 2016 посада секретаря сільської ради не віднесена до посад державної служби, тобто на момент набрання чинності  Закону № 889-VІІІ, підстав для здійснення перерахунку пенсії (переведення на пенсію згідно  Закону України «Про державну службу») відповідно  Закону № 889-VII1  немає.
Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 913120143429 від 25.01.2021 ОСОБА_1 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний перевести позивача на пенсію  відповідно до Закону України  «Про державну службу»  з дня звернення із заявою від 05.01.2020, зарахувавши до стажу державної служби період перебування на посаді секретаря Підзвіринецької сільської ради з 18.04.2002 по 03.12.2020.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону України  «Про державну службу»  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
На підставі аналізу вказаної вище норми можна дійти висновку, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому зазначений вік визначається згідно зі статтею 26 Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тобто, до 01 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України  «Про державну службу»  від 10.12.2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України  «Про державну службу»  від 10.12.2015 № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України  «Про державну службу»  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України  «Про державну службу»  від 10.12.2015 № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України  «Про державну службу»  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України  «Про державну службу»  від 10.12.2015 № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш, як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України  «Про державну службу»  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України  «Про державну службу»  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України  «Про державну службу»  від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України  «Про державну службу»  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Разом з тим, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону України  «Про державну службу»  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України  «Про державну службу»  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини першої статті 37 Закону України  «Про державну службу»  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України  «Про державну службу»  від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Тобто, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України  «Про державну службу»  від 10.12.2015 № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України  «Про державну службу»  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України  «Про державну службу»  від 10.12.2015 № 889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України  «Про державну службу»  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Статтею 46 Закону України  «Про державну службу»  від 10.12.2015 № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України  Про службу в органах місцевого самоврядування.
Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України  «Про державну службу»  від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України  «Про державну службу»  від 10.12.2015 № 889-VIII.
Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України  «Про державну службу»  від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності вказаним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Таким чином, у спірному випадку необхідно керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283.
Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України  «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постанові від 19.03.2019 у справі №466/5138/17.
З огляду на вказане, період роботи ОСОБА_1 з 18.04.2002 по 03.12.2020 на посаді секретаря сільської ради зараховуються до стажу державної служби, а тому доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.
Враховуючи те, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України  «Про державну службу»  позивач досягла 60-річного віку та мала стаж державної служби понад 20 років, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ОСОБА_1 набула право на пенсію відповідно до положень Закону України  «Про державну службу»  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Аналізуючи фактичні обставини справи у сукупності з наведеними вище приписами нормативно-правових актів, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 913120143429 від 25.01.2021 ОСОБА_1 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний перевести позивача на пенсію  відповідно до Закону України  «Про державну службу»  з дня звернення із заявою від 05.01.2020, зарахувавши до стажу державної служби період перебування на посаді секретаря Підзвіринецької сільської ради з 18.04.2002 по 03.12.2020.
Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. 
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі № 380/4973/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш