Номер провадження: 33/813/863/21
Номер справи місцевого суду: 522/5256/21 3/522/4661/21 
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Колесніков  Г. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2021 року                                                                 м.Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: 
головуючого - судді Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря – Кузьмук А.В., 
учасники справи:
особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
його захисник – Сон Костянтин Ерікович, 
розглянув апеляційну скаргу захисника Сона Костянтина Еріковича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 16 квітня 2021 року, ухвалену під головуванням судді Свяченої Ю.Б.,

ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст судового рішення 
Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 16 квітня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 16 березня 2021 року о 00год. 39хв. в м.Одесі на вул.Канатній, 63, вінкерував транспортним засобом «ГАЗ 2411», н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 січня 2001 року (далі-ПДР).

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник Сон К.Е. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про закриття провадження у справі.
Зокрема, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на відеозаписах відсутні дані/докази щодо керування особи транспортним засобом; фактично ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння (а.с.23-27).
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
За змістом ст.ст.245,252,280,283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Проте, цих вимог закону суд першої інстанції належним чином не дотримався.

Фактичні дані встановлені апеляційним судом
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №039143 від 16 березня 2021 року водій ОСОБА_1 16 березня 2021 року о 00год. 39хв. в м.Одесі на вул.Канатній, 63, керував транспортним засобом «ГАЗ 2411», н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер 6810 та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР (а.с.2).
До матеріалів справи також додані:
- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5,6).
- відеозаписи на СD-диску (а.с.8).
Спираючись на вказані докази, суд першої інстанції кваліфікував дії останнього як керування транспортними засобами особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Тобто порушення вимог п.2.9а ПДР, та визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Між тим, апеляційний суд з такими висновками суду погодитись не може, оскільки районний суд вийшов за межі складеного інспекторами поліції протоколу, не оцінив всі докази у справі, всебічно, повно і об`єктивно не дослідив всі її обставини в сукупності та дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, виходячи з такого.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог п.п.6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я (п.7).
Проте, додані до матеріалів справи відеозаписи з боді-камери інспекторів поліції свідчать про те, що водій ОСОБА_4 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, зокрема, у медичному закладі.
Так, апеляційним судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 в ніч з 15 та 16 березня 2021 року інспекторами патрульної поліції були складені два протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП: 
- протокол серії ДПР18 №041980, складений 15 березня 2021 року о 23год. 25хвил. ( провадження №3/522/4663/21),
- протокол серії ДПР18 №039143, складений 16 березня 2021 року о 02год.20хвил. (провадження №3/522/4661/21).
В рамках адміністративної справи №3/522/4663/21 встановлено, що 15 березня 2021 року водій ОСОБА_1 за вимогу інспекторів поліції двічі пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер. При першому дослідженні результатом огляду встановлено на рівні 0% проміле. За результатами повторного проходження – 1,42 % проміле. У зв`язку з цими протиріччями інспекторами поліції запропоновано водієві проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. І вже медичним висновком №000345 від 15 березня 2021 року встановлений факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння і інспекторами поліції складений протокол серії ДПР18 №041980. 
За даним протоколом постановою Одеського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с.56-57). 
Через декілька годин після складення вищевказаного протоколу, а саме: 16 березня 2021 року біля 01.00 години, ОСОБА_1 вдруге зупинили патрульні, які також запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння або на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, або у медичному закладі. На що ОСОБА_1 висловив бажання пройти огляд у медичному закладі.
Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на Драгері була обумовлена попередніми проходженнями огляду за допомогою даного приладу, який надав суперечливі покази.
Прибувши до медичного закладу, лікар відмовилася проводити відповідний огляд, посилаючись на те, що дана особа вже проходила його пару годин назад, тому наразі з огляду на сплив часу такий огляд є недоцільним. 
За таких підстав інспектори поліції все одно склали протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №039143, зазначивши, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер 6810 та у медичному закладі.
Між тим, вказані обставини не відповідають дійсності і не знайшли свого підтвердження, з огляду на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Він відмовився пройти огляд на приладі Драгеру з об`єктивних причин, оскільки при попередньому проходженні огляду на приладі його покази були суперечливі.
Даним обставинам справи суд першої інстанції взагалі не надав оцінки. 
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що водій ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. А відмова медичного працівника проводити медичне обстеження, не може бути підставою для складання адміністративного протоколу по факту відмови від проходження обстеження водієм транспортного засобу.
Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_5 за порушення ним вимог п.2.5 ПДР.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №039143 був складений інспекторами поліції, у зв`язку з порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР, тобто відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
При цьому, суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови з невідомих причин перекваліфікував дії останнього та інкримінував йому порушення вимог п.2.9а ПДР, що, в свою чергу, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Дані обставини суперечать матеріалам справи і також є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
Згідно ч.1,2 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Така обставина як відсутність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі вказує на те, що обставини, викладені у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження в належних та допустимих доказах, а отже в діях ОСОБА_1 не встановлений склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
З урахуванням вищенаведеного, спираючись на норми чинного законодавства та практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд знаходить, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є не доведеною, тому підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності немає за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

 
Апеляційну скаргу захисника Сона Костянтина Еріковича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 16 квітня 2021 року скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков