Справа № 159/2578/20 	Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю. 	
Провадження № 22-ц/802/767/21  Категорія: 30  	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
26 липня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,
секретар Вакіна Д. О.
з участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області, ОСОБА_3 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, приватний нотаріус Ковельського міського нотаріального округу Кушнерук Альона Юріївна, про скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації земельної ділянки за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2021 року,-
в с т а н о в и в:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Ковельської міської ради, ОСОБА_3 , про скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації земельної ділянки покликаючись на такі обставини.
Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 01.07.1994 № 521-р ОСОБА_1 виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 площею 670 кв.м. 
На основі вказаного рішення на замовлення позивача було виготовлено проект забудови земельної ділянки, який містить схему виносу меж земельної ділянки в натуру. Згідно схеми, ОСОБА_1 винесено в натурі на місцевості земельну ділянку шириною 22,5кв.м., довжиною 30,0 кв.м., загальною площею 670 кв.м., розпочату будівництвом. 
Пунктом 1.16 рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 294 від 24.10.1996 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" ОСОБА_1 передано в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд земельну ділянку площею 670 кв.м. по АДРЕСА_1 . З моменту передачі земельної ділянки позивач законно, відкрито володіла та користувалась земельною ділянкою.
В грудні 2019 року ОСОБА_1 вирішила оформити право власності на земельну ділянку під будівництво та обслуговування власного житлового будинку та замовила в землевпорядній організації технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) її меж в натурі на місцевості.
За даними кадастрової зйомки встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_1 перетинається з земельною ділянкою кадастровий номер 0710400000:10:008:0049, яка, згідно з інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з 05.10.2018 належить ОСОБА_3 .
Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 063865, виданого 05.05.2008, земельна ділянка площею 599 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 0710400000:10:008:0049) належала ОСОБА_4 та в подальшому була відчужена. 
Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, приватним нотаріусом Кушнірук А.Ю. 05.10.2018 проведено реєстрацію речового права на нерухоме майно за ОСОБА_3 . 
Позивач не погоджувала ОСОБА_4 межі ділянки як суміжний землекористувач, оскільки остання відмовлялася компенсувати їй витрати, понесені на будівництво дороги. Відповідно до пояснювальної записки до технічної документації із землеустрою по інвентаризації земельної ділянки, ОСОБА_4 пропонувалося надати у власність земельну ділянку площею 554 кв.м. В матеріалах інвентаризації наявні два позитивні висновки управління містобудування та архітектури Ковельської міської ради, якими погоджується технічна документація щодо інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_4 спочатку на площу 554 кв.м., а пізніше - на площу 599 кв.м. без будь-яких обґрунтувань збільшення площі з можливістю надання її у власність. 
За результатами інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_4 пропонувалося передати у власність наявну земельну ділянку площею 554 кв.м., та, всупереч інвентаризації, Ковельською міською радою приймається рішення № 26/11 від 22.11.2007, яким ОСОБА_4 передається у власність значно більша ділянка - площею 599 кв.м.
Ковельська міська рада при прийнятті рішення № 26/1 від 22.11.2007 "Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення садівництва" не взяла до уваги матеріали інвентаризації земельної ділянки по АДРЕСА_1 , протокол узгоджувальної комісії від 16.08.2007, рішення виконкому міської ради від 24.10.1996 № 294 та протиправно передала у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 599 кв.м. частково за рахунок ділянки позивача, чим порушила право позивача на вільне володіння земельною ділянкою, переданою їй у власність згідно рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 294 від 24.10.1996 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність". 
Просила суд: визнати незаконним та скасувати п. 37 рішення Ковельської міської ради № 26/11 від 22.11.2007 "Про безоплатну передачу в приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житло будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва"; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 063865, виданий 05.05.2008 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010808000386; визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки (кадастровий номер 0710400000:10:008:0049), укладений 15.10.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; скасувати рішення приватного нотаріуса Кушнірук А.Ю. № 28256043 від 05.10.2018 про реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 ; скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 0710400000:10:008:0049 /а.с. 32-34/.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 26 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 140 ЗК, якою визначено підстави припинення права власності на землю. Суд не врахував даних кадастрових зйомок, якими підтверджується змішення земельної ділянки, наданої у власність ОСОБА_4 на земельну ділянку позивача ОСОБА_1 та надання у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки за рахунок земельної ділянки позивача, без попереднього вилучення. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зазначає, що позивачу не виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, ця земельна ділянка є несформованою,, не зареєстрована у Державному земельному кадастрі.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, викладені у відзиві на апеляційну скаргу заперечення, заслухавши пояснення позивача та її представника, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довела про порушення її прав на земельну ділянку.
Такий висновок не відповідає обставинам справи не ґрунтується на Законі.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 521-р від 01.07.1994, позивачу ОСОБА_1 виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку площею 670 кв.м. в АДРЕСА_1 /а.с. 5 (зворот)/.
Актом про винос в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку (без дати) було винесено в натуру (на місцевості) межі даної земельної ділянки площею 670 кв.м. з відповідними промірами /а.с.6/.
Архівним витягом з рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 294 від 24.10.1996 року підтверджується, що зазначена земельна ділянка передана позивачу у приватну власність /а.с. 19/.
У суді апеляційної інстанції позивач пояснила, що у 2019 році звернулась до землевпорядної організації за виготовленням технічної документації на земельну ділянку, у зв`язку з чим була проведена кадастрова зйомка земельної ділянки в АДРЕСА_1 , яка перебуває в користуванні позивача
З дослідженої судом апеляційної інстанції кадастрової зйомки вбачається, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 накладається на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , і у зв`язку з накладенням, виділена в користування позивача ОСОБА_1 земельна ділянка по АДРЕСА_1 має площу не 670 кв. м, як зазначено в рішенні виконавчого комітету Ковельської міської ради від 01.07.1994, а значно меншу площу – 588 кв. м.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 175 від 22.07.1993 ОСОБА_4 виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку площею 600 кв.м. в АДРЕСА_2 /а.с. 109, 115/.
Актом про винос в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку від 03.08.1993 було винесено в натуру (на місцевості) межі даної земельної ділянки площею 600 кв.м. з відповідними промірами /а.с. 116/.
Згідно з архівним витягом з рішення Ковельської міської ради № 26/11 від 22.11.2007, зазначена земельна ділянка передана ОСОБА_4 у приватну власність /а.с. 119/.
У встановленому порядку в липні 2007 року МПП "Землемір" виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої в АДРЕСА_2 /а.с. 7-11, 37-44/.
Згідно з протоком виїзного засідання узгоджувальної комісії від 16.08.2007, комісія вважає за можливе погодити межі земельної ділянки АДРЕСА_2 відповідно до кадастрового плану, виготовленого Ковельським міським відділом Волинської регіональної філії Центру ДЗК, на площу 554 кв.м. /а.с. 11/.
В подальшому МПП "Землемір" виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої в АДРЕСА_2 , та видано відповідний державний акт, а земельній ділянці присвоєно відповідний кадастровий номер /а.с.12-18, 45-50/.
Як вбачається із технічної документації та державного акта, площа земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_4 , становить 599 кв.м. 
При вирішенні справи суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що Державний Акт на земельну ділянку по АДРЕСА_2 був виданий на земельну ділянку більшої площі, ніж зазначено в протоколі узгоджувальної комісії та не перевірив доводів позивача про те, що така площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 утворилась за рахунок частини виділеної позивачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 .
Положеннями статей 6, 67 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на час надання ОСОБА_1 дозволу на приватизацію) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських споруд у розмірі не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га.
Статтею 23 ЗК України 1990 року (у вказаній редакції) визначено, що право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» та Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - ОСОБА_5 ).
Разом із тим порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було зазначено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43 (далі - Інструкція № 43).
Тобто на час вирішення питання про передачу земельної ділянки ОСОБА_1 у власність та затвердження акта про виніс земельної ділянки в натурі (на місцевості) порядку послідовних дій процедури та форми державного акта затверджено не було, як не було затверджено і самого нормативного акта, яким би регулювалися ці правовідносини.
Законом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 01 січня 2002 року.
Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 01 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).
Декретом постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених ЗК України. Установлено, що передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.
Ураховуючи наведене, помилковими є висновки суду першої інстанції та викладені у відзиві на апеляційну скаргу аргументи відповідача про недоведеність позивачем про порушення її прав, оскільки вона є землекористувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 , рішенням Ковельської міської ради від 24.10.1996 року постановлено передати цю земельну ділянку у власність позивача, отже, вона не втратила права закінчити приватизацію земельної ділянки площею, як зазначено у рішенні Ковельської міської ради в порядку, установленому законом.
Разом з тим, задовольнити позовні вимоги відсутні підстави з огляду на такі обставини.
З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 оскаржує рішення Ковельської міської ради та виданий на підставі цього рішення Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_4 . Також оскаржується договір купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Однак, позовних вимог до цієї особи вона не заявляла, не зазначала її відповідачем у справі.
Позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 обґрунтовані виключно посиланням на недійсність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, які були видані ОСОБА_4 .
Належними відповідачами у справах про визнання недійсними актів про право власності на земельну ділянку є особа, якій видано державний акт про право власності на відповідну земельну ділянку та орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв рішення про його видачу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Судом першої інстанції, в порушення вимог частини 1 статті 189 ЦПК України не вирішено питання щодо складу осіб, які мають брати участь у розгляді справи, а апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості усунути такі недоліки.
У позовній заяві позивач просить вирішити питання щодо прав та обов`язків ОСОБА_7 , яка до участі в справі залучена не була. Тому апеляційний суд дійшов висновку про відмову у позові з наведених вище підстав.
Також апеляційний суд вважає за необхідне відмітити, що позовні вимоги до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним не можуть бути задоволені, як з тих підстав, що вони є похідними від позовних вимог про визнання недійсним рішення Ковельської міської ради та Державного акта на земельну ділянку, так і тому, що цей договір був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , з вимогами до якої позивач не зверталась.
На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та постановити нове рішення про відмову у позові з підстав, наведеній у цій постанові.
Керуючись статтями 367,376 ,382, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2021 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити в позові ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області, ОСОБА_3 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, приватний нотаріус Ковельського міського нотаріального округу Кушнерук Альона Юріївна, про скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації земельної ділянки
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий
Судді