ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/2091/21
адміністративне провадження № К/9901/25316/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Желтобрюх І.Л., 
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 (суддя Руденко А.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2021 (головуючий суддя Бєлова Л.В., судді Пилипенко О.Є., Степанюк А.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та стягнення компенсації на відшкодування моральної шкоди,
У С Т А Н О В И В :
У квітні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, Державної податкової служби України, у якому просив: визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління ДПС у Черкаській області щодо прийняття рішення про віднесення його до категорії найбільш ризикових платників податків; визнати протиправним рішення Державної податкової служби України щодо затвердження плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік в частині включення до нього позивача; прийняти компенсацію моральної шкоди та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на його користь моральну шкоду, завдану протиправними діями та рішеннями посадових осіб Державної податкової інспекції у м. Черкасах, Головного управління ДФС у Черкаській області та Головного управління ДПС у Черкаській області, у розмірі 1 200 000 грн.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19.04.2021, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2021, відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про прийняття компенсації моральної шкоди та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь позивача моральну шкоду, завдану протиправними діями та рішеннями посадових осіб Державної податкової інспекції у м. Черкасах, Головного управління ДФС у Черкаській області та Головного управління ДПС у Черкаській області, в розмірі 1 200 000 грн.
Відмовляючи у відкритті провадження в частині зазначених позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в обґрунтування підстав позову в частині вимог про стягнення моральної шкоди позивач посилався на протиправність дій та рішень зазначених контролюючих органів, які були предметом інших позовів, з якими ОСОБА_1 звертався до суду і яких цей позов не стосується. 
12.07.2021 ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2021.
Доводи, наведені у касаційній скарзі, про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права обґрунтовані посиланням на те, що внаслідок протиправних дій та рішень посадових осіб контролюючих органів, вчинених та прийнятих з 2017 по 2020 рік, протиправність яких визнана судом в судових рішеннях про задоволення його позовів щодо таких дій та рішень, він був віднесений до категорії найбільш ризикових платників податків та включений до плану-графіку перевірок платників податків на 2021 рік. 
Верховний Суд ухвалою від 29.07.2021 відкрив провадження у справі.
Заперечуючи проти касаційної скарги, Державна податкова служба України та Головне управління ДПС у Черкаській області просять залишити скаргу без задоволення як безпідставну та необґрунтовану.
Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права
Верховний Суд  перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1955 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Згідно з частиною п`ятою статті 21 КАС вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Отже, вимоги про відшкодування шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними діями суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) та від 22.08.2018 у справі № 766/10783/16-ц (провадження № 14-278цс18).
ОСОБА_1 у позовній заяві просить стягнути на його користь моральну шкоду, завдану, згідно з його доводами, протиправними діями та рішеннями відповідачів, вчиненими (прийнятими) щодо нього у період з 2017 року по 2020 рік. На підтвердження власних доводів позивач вказує, що протиправність рішень та дій контролюючих органів, які завдали йому моральної шкоди, підтверджується рядом судових рішень, які набрали законної сили. Тобто, ОСОБА_1 просить стягнути моральну шкоду, заподіяну протиправними діями та рішеннями суб`єкта владних повноважень, які не є предметом розгляду цієї справи, відтак, не поєднані з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України; далі - ЦПК).
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до пунктів 8 та 9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
З огляду на викладене та враховуючи, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди заявлена ОСОБА_1 не в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір щодо правомірності дій та рішень, якими, як стверджує позивач, йому завдана моральна шкода, колегія суддів погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій, що ця позовна вимога має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 345, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2021 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Є.А. Усенко М.М. Гімон  І.Л. Желтобрюх