ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 756/9299/15-а                                             Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Банасько І.М.,                                                                          
                                                                                                                                  Суддя-доповідач Кобаль М.І.    

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                           Кобаля М.І.,
суддів                                                    Бужак Н.П., Костюк Л.О.,
при секретарі                                           Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року про відмову у встановленні судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві  про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2015 у справі № 756/9299/15-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов`язання перерахувати та поновити виплату пенсії за віком задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва перерахувати та поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з червня 2012 року.
22.12.2015 року на виконання зазначеної постанови суду, яка набрала чинності 25.09.2015 року, видано виконавчий лист, оригінал якого був повернутий Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві згідно супровідного листа № 424/5 від 28.09.2016 року до Оболонського районного суду міста Києва. Вищевказаний виконавчий лист надійшов до суду 26.10.2016 та містить відмітку державного виконавця датовану 28.09.2016 про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення «згідно п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»» (а.с.60-61).
10.02.2021 року від представника позивача надійшла заява, в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві надати звіт про виконання постанови Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2015 у справі № 756/9299/15-а (а.с.91-105).
Вказану заяву обґрунтовано тим, що постановою Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2015 у справі №756/9299/15-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва перерахувати та поновити виплату позивачці пенсії за віком, починаючи з 22.06.2012.
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Лозовою А.І. від 01.03.2016 року відкрито виконавче провадження №50333438 за виконавчим листом № 2-а/756/246/15 від 22.12.2015 року, виданим Оболонським районним судом міста Києва, яким зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва перерахувати та поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 22.06.2012.
Як стверджує заявник, 28.09.2016 державним виконавцем Лозовою А.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 50333438. 
Відповідно до довідки від 02.10.2017 Управлінням Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва нараховано до виплати ОСОБА_1 пенсію за віком при повному та понаднормативному стажі у розмірі 1 копійки на місяць. 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23.04.2018 року по справі № 756/6157/17 скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Лозової А.І. від 28.09.2016 про закінчення виконавчого провадження №50333438. 
Станом на 09.02.2021 виконавче провадження не відновлено, постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14.09.2015 у справі №756/9299/15-а боржником не виконано.
За таких обставин, заявник просить суд у відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України   зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як правонаступника, надати звіт про виконання постанови Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2015 у справі №756/9299/15-а, як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року відмовлено у встановленні судового контролю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати, виходячи з наступного.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, ш;о передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.
Суддя за клопотанням органу чи посадової особи, відповідальних за виконання рішення, на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, який стягується на користь Державного бюджету України за невиконання або неналежне виконання рішення, на суму штрафу, який було накладено за ці самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.
Ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.
Сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, підставою звернення представника позивача до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в порядку ст. 382 КАС України, стало      невиконання постанови Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2015 у справі №756/9299/15-а.
Разом з тим, зазначеним вимогам суд першої інстанції належної оцінки не надав та дійшов невірного висновку, що у даному випадку відсутні підстави для встановлення судового контролю, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що виконавче провадження з виконання постанови Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2015 у справі №756/9299/15-а державним виконавцем було відновлено, а виконавчий лист № 2-а/756/246/15 від 22.12.2015 повторно пред`являвся до виконання.
Відповідно до законодавчих норм КАС України, суди наділені правом застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавцем у статті 382 КАС України наділено суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Такий контроль здійснюється саме після прийняття судового рішення.
У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.03.2020 року по справі № 539/3406/17.
Як вбачається з матеріалів справи та наголошено представником позивача, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23.04.2018 року по справі № 756/6157/17 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Лозової А.І., третя особа: Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії.
Зазначеним рішенням суду скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Лозової А.І. від 28.09.2016 про закінчення виконавчого провадження № 50333438, у задоволенні решти вимог відмовлено.
Так, з мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що суд не погодився з тим, що дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Лозової А.І. щодо закінчення виконавчого провадження є правомірними, обґрунтовуючи свою позицію тим, що на час закінчення виконавчого провадження судове рішення не було виконано у повному обсязі, а саме: не було здійснено перерахунок пенсії відповідно до чинного законодавства України, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем передчасно, без врахування усіх обставин у справі, відтак підлягає скасуванню.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 КАС України).
Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та мотиви представника позивача викладені у заяві від 10.02.2021 року про встановлення судового контролю, дійшла висновку, що ГУ ПФУ в м. Києві (як правонаступником) без належних обґрунтувань не виконується постанова Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2015 у справі №756/9299/15-а, яка набрала чинності 25.09.2015 року, а виконання судового рішення закінчено протиправно.
З огляду на вказані обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява представника позивача Акермана О.М. задоволенню шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві (як правонаступника) подати звіт про виконання постанови Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2015 у справі №756/9299/15-а протягом одного місяця з дня набрання ухвалою про це законної сили.
Правовими положеннями п. «ґ» пп.4 ч. 1   ст. 322 КАС України регламентовано, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в даному випадку, існує необхідність зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві (як правонаступника) подати до суду першої інстанції звіт про виконання постанови Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2015 у справі №756/9299/15-а протягом одного місяця з дня набрання ухвалою про це законної сили.
У свою чергу, суд першої інстанції, яким у даному випадку є Оболонський районний суд міста Києва, за наслідками розгляду поданого ГУ ПФУ в м. Києві звіту про виконання рішення суду має перевірити виконання постанови Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2015 у справі №756/9299/15-а.
Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що в даному випадку Оболонським районним судом міста Києва мають здійснюватися в повній мірі регламентовані   ст. 382 КАС України дії, після встановлення Шостим апеляційним адміністративним судом судового контролю за виконанням постанови Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2015 у справі №756/9299/15-а в даній ухвалі.
У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року, «Шаренок проти України» від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України», №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України», №1811/06, від 19 лютого 2009 року.
Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.
Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
У зв`язку з вищезазначеним, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню.      
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 382, 383 КАС України, суд, -      
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року про відмову у встановленні судового контролю - скасувати.
Заяву ОСОБА_1 , подану представником позивача Акерманом О.М., про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в порядку ст.382 КАС України задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві  подати звіт до Оболонського районного суду м. Києва про виконання постанови Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2015 у справі №756/9299/15-а протягом одного місяця з дня набрання ухвалою про це законної сили.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                             Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 13.07.2021 року