УХВАЛА

20 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 340/3916/20
адміністративне провадження № К/9901/29506/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Чиркіна С. М.,
перевіривши касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року  
у справі № 340/3916/20 
за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 
до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 
про визнання протиправним та скасування розпорядження,
В С Т А Н О В И В:
Арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження про усунення виявлених порушень від 17 липня 2020 року №74-р, підписане заступником начальника управління А. Грималюк Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яким "вирішено у термін до 01 жовтня 2020 року усунути вище зазначене порушення, шляхом надання доказів повернення у комунальну власність земельну ділянку площею 39,9453 га з кадастровим номером 3510100000:48:400:0001 та подати в цей самий термін у письмовій формі інформацію про усунення з наданням завірених копій документів, що підтверджує усунення порушень", видане за результатами позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №637 від 22 березня 2013 року) згідно акту перевірки від 16 липня 2020 №86-А.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року, позовну заяву задоволено.
15 липня 2021 року  відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року  у справі № 340/3916/20.
Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2021 року касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року - повернуто особі, яка її подала, оскільки в такій не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
09 серпня 2021 року відповідачем повторно направлено касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2021 року касаційну скаргу відповідача залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 330 КАС України, оскільки в такій не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали скаржником направлено до суду заяву про усунення недоліків, до якої додано уточнену касаційну скаргу.
Відповідно до положень п. 8 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 ст. 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами п. п. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у ч. ч. 2 і 3 ст. 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
В уточненій касаційній скарзі скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування абз. 4 п. 4 розділу III Порядку здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 06 грудня 2019 року №3928/5 у поєднанні з ч. 7 ст. 62 Кодексу з процедур банкрутства України.
Колегія суддів зазначає, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України, він повинен зазначити конкретну норму права, практику застосування якої необхідно сформувати, правовідносини, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає його неправильність.
Колегія суддів відхиляє  посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, оскільки вказуючи на вказану обставину, скаржник не зазначає, який саме висновок має бути сформовано Верховним Судом у спірних правовідносинах щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а Верховним Судом самостійно не встановлено, що у судовій практиці, яка склалася у подібних правовідносинах, існують підстави, які б вказували на наявність проблеми, що може бути вирішена, шляхом формулювання нової правової позиції.
Разом з тим, посилання скаржника на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від                              26 квітня 2021 року у справі № 120/2243/20-а, від 12 травня 2021 року у справі                                    № 488/1644/16-а від 14 травня 2021 року у справі № 240/16944/20 від 19 травня 2021 року у справі № 280/160/20
Крім того, в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху Верховний Суд вже відхиляв доводи скаржника про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування абз. 4 п. 4 розділу III Порядку здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від              06 грудня 2019 року №3928/5 у поєднанні з ч. 7 ст. 62 Кодексу з процедур банкрутства України.
Отже, на даний час вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником не виконано, а саме не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.
Згідно з п.1 ч. 4 ст. 169 та ч. 2 ст.332 КАС України касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин, касаційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню скаржнику.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02 березня 2020 року у справі № 400/471/19 , від 04 березня 2020 року у справі № 500/1026/19 та від 09 квітня 2020 року у справи № 580/2839/19.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)  на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року  у справі № 340/3916/20  за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування розпорядження- повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді 	 І.В. Желєзний  	
          	 Я.О. Берназюк   С.М. Чиркін