Номер провадження: 33/813/724/21
       Номер справи місцевого суду: 947/2162/21 
       Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю.О. 
       Доповідач Дришлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        06.07.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І. 
при секретарі судового засідання – Рибачук О.І.
розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Галайчук Ганни Сергіївни на постанову Київського районного суду м.Одеси від 31 березня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2021 року 12:44 год було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 074849 відносно ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.
31 березня 2021 року постановою Київського районного суду м.Одеси визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок (а.с.30-33).
Не погоджуючись з даною постановою представником ОСОБА_1 – адвокатом Галайчук Ганною Сергіївною подано до Київського районного суду м.Одеси апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду м.Одеси від 31 березня 2021 року. Апелянт вважає, що притягнення його до відповідальності є незаконним та порушує його права. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови повністю порушив право ОСОБА_1 на захист його прав, оскільки жодного разу належним чином не був сповіщений про судові засідання, про дату судового засідання на якому було ухвалено постанову. Апелянт повідомляє, що в судове засідання від 25.05.2021 року ОСОБА_1 з`явитися не міг так як хворів на коронавірус, про що завчасно повідомив суд. В свою чергу, з 25 березня 2021 року про наступні засідання в справі ОСОБА_1 не сповіщався ані судовими повістками, ані смс-повідомленнями, а про судове засідання, що було призначене на 30.03.2021 року представник апелянта дізнався випадково, завдяки моніторингу порталу «Судова влада». Крім того, лише 05.04.2021 року після моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 дізнався про те, що відносно нього 31.03.21 року було прийнято постанову. Апелянт звертає увагу на те, що на протязі розгляду справи судом не було допитано осіб, на письмові пояснення яких суд посилається при ухваленні постанови, а відсутність ОСОБА_1 на момент розгляду справи позбавила його можливості заявити клопотання про їх виклик. Тому, апелянт просить суд скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 31 березня 2021 та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.36-38).
06 липня 2021 року в судове засідання з`явився ОСОБА_1 , та його захисник, Галайчук Г.С. які підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення по суті справи. 
Зокрема, апелянт пояснив, що за кермом автомобіля була його жінка, з якою вони їздили по своїх справах. Під час керування вона подряпала їх автомобіль об стоячу вантажівку і через це у них виник конфлікт. Вона скерувала автомобіль на автомобільну заправну станцію, а потім через сварку вийшла з автомобіля і пішла в невідомому напрямку. На момент розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 та його жінка знаходяться в процесі розлучення. ОСОБА_1 пересів на водійське місце для того, щоб відкрити заливну горловину, для заправки автомобіля. До автомобіля під`їхали працівники поліції та попросили його пройти тест на вміст алкоголю в крові за допомогою приладу «Драгер», однак він відмовився, тому що він не був водієм транспортного засобу.
Крім того, апелянт пояснив, що на засідання від 30 березня 2021 року він був повідомлений, однак попередив, що прибути не зможе і просив відкласти розгляд справи, однак ні його ні представника не було повідомлено, що справу було відкладено на наступний день. 
Дослідивши матеріали справи та заслухавши апелянта, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а неоднократними заявами про відкладення судових засідань, апелянт пробує затягнути строки розгляду справи. 
Проте такий висновок було зроблено передчасно, виходячи з наступного. 
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
В матеріалах адміністративної справи відсутня аудіофіксація процесу розгляду адміністративної справи, так само як протокол судового засідання, хоча згідно зі ст. 129 Конституції України однієї з засад судочинства є повне фіксування його технічними засобами. За таких обставин надаючи оцінку доводам апеляційної скарги слід виходити з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції викликав ОСОБА_1 на 25 лютого 2021 року в судове засідання для розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак ОСОБА_1 подав заяву про відкладення у зв`язку з хворобою, додавши до заяви позитивний тест на COVID-19 (а.с. 8-10). Судове засідання було відкладено на 25 березня 2021 року, однак представник ОСОБА_1 подав заяву про відкладення у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні (а.с. 15-18). 
Окрім того,  ОСОБА_1  під час розгляду справи в суді першої інстанції подав заяву про відвід, у якій просив постановити ухвалу про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Федулеєвої Ю.О.,з тих підстав, що вказана суддя здійснює не належний виклик його до судових засідань у зв`язку із чим у ОСОБА_1 існували сумніви у неупередженості судді, однак вказану заяву було залишено без задоволення. 
З матеріалів справи вбачається, що справу було відкладено на 30 березня 2021 року о 17:00 год., що підтверджується телефонограмою секретаря судового засідання (а.с. 28) та про що був повідомлений ОСОБА_1 , однак постанова Київського районного суду м. Одеси була прийнята 31 березня 2021 року. Докази повідомлення ОСОБА_1 про час та місце проведення судового засідання, яке, як вбачається з постанови суду першої інстанції, фактично було проведено 31 березня 2021 року, в матеріалах справи відсутні, а довідка на яку посилався суд першої інстанції, складена відносно судового засідання призначеного на 30 березня 2021 р. на 17:00 год. (а.с. 28). Тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неповідомлення ОСОБА_1 про судове засідання на 31 березня 2021 року.
Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи у суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. 
Таким чином, судом першої інстанції було розглянуто справу в день, щодо якого апелянт не був повідомлений, а в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо відкладення справи на 31 березня 2021 року та докази повідомлення про час та місце проведення судового засідання. Отже, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо якої відсутні дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. Відповідно, посилання апелянта ОСОБА_1 про те, що його не було повідомлено про час та місце судового засіданні та справа всупереч вимогам закону була розглянута за його відсутності, чим були порушені його права, знайшли своє підтвердження, що є самостійною обов`язковою підставою для скасування прийнятого по справі рішення. Окрім того, на момент прийняття оскаржуваної постанови в суді першої інстанції строк притягнення до адміністративної відповідальності, відведений ч. 2 ст. 38 КУпАП ще не сплинув, тому у суду першої інстанції був майже місць для проведення судового засідання та завчасного повідомлення ОСОБА_1 його час та місце проведення.
Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.
Європейський суд з прав людини в справі «Надточій проти України» від 15.05.2008р. у прийшов до висновку про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, у зв`язку з тим, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 була розглянута судом за його відсутності та без належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо якої відсутні дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи з огляду на норми ст. ст. 268, 277-2 КУпАП є порушенням процесуального закону та вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жофрр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року). 
Таким чином, прийнята постанова підлягає скасуванню через порушення судом норм процесуального права, а саме неналежного сповіщення судом першої інстанції апелянта про час та місце розгляду справи. 
Крім того, апеляційний суд виходить з того, що ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користується гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів) ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які розглядалися апеляційним судом, не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність вини ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки кваліфікуючою ознакою такого правопорушення є саме керування транспортним засобом.
Зокрема, відеозапис наданий працівниками поліції починається з того, що ОСОБА_1 сидить в автомобілі на місці водія, однак не містить відеозапису руху автомобіля та підтвердження того, що саме ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом. Вказаний відеозапис не спростовує версію апелянта про події, які передували початку відеозапису. Інша версія ( можлива повна ) в матеріалах справи відсутня. Пояснення працівників поліції щодо подій, які передували зафіксованим подіям також в матеріалах справи відсутні. Відеозапис з камер спостереження на заправці до матеріалів справи не приєднано. Відповідно, з врахуванням презумпції невинуватості, суд апеляційної інстанції не знайшов підтверджень того, що саме ОСОБА_1 був водієм даного транспортного засобу та саме від приїхав на заправну станцію за кермом, хоча його версія підлягала перевірці в повному обсязі для можливого спростування або підтвердження. 
Таким чином, оскільки за описаними обставинами справи не виявляється належним чином встановити наявність чи відсутність вини у діях ОСОБА_1 , апеляційний суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП вважає за необхідне повернути матеріали справи до органу, який склав протокол, для доопрацювання та належного оформлення. Однак, частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині третій цієї статті.
Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
       На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, –

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Галайчук Ганни Сергіївни на постанову Київського районного суду м. Одеси від 31 березня 2021 року – задовольнити частково.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 31 березня 2021 року– скасувати. 
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – закрити. 

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду          А.І. Дришлюк