ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2021 року 
м. Харків

Справа № 613/1417/20
Провадження № 22-ц/818/3680/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,
за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Істок» на заочне рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 3 березня 2021 року (суддя Сеник О.С.) –
в с т а н о в и в : 
Кредитна спілка «ІСТОК» (далі за текстом - КС «ІСТОК») звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Кредитної спілки «ІСТОК», заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКХ-2367 від 18 вересня 2019 року станом на 15.12.2020 у розмірі 8 745,90 грн.
Позов мотивований тим, що 19 жовтня 2016 року до Кредитної спілки «ІСТОК» звернувся  ОСОБА_1  із заявою про вступ до кредитної спілки. 19 жовтня 2016 року ОСОБА_1  сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок та набув членства у Кредитній спілці «ІСТОК». 18 вересня 2019 року відповідач подав до позивача заяву на отримання кредиту. 18 вересня 2019 року кредитний комітет позивача прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки -  ОСОБА_1  18 вересня 2019 року між Кредитною спілкою «ІСТОК» та  ОСОБА_1  було укладено договір про споживчий кредит №ДКХ-2367, відповідно до п. 1.1. умов якого відповідач отримав кредит у сумі 6 000 грн. та зобов`язався його повернути в повному обсязі, згідно з умовами та у терміни, встановлені Кредитним договором. Строк дії договору становить 12 календарних місяців, до 18 вересня 2020 року. Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору плата за надання кредиту становить 8,55 грн. щоденно. Позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами договору. Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредитному договору, систематично порушуючи умови кредитного договору. У порушення п.п. 4.1., 4.3. Договору відповідач припинив здійснювати погашення платежів по Кредитному договору, а саме: останній платіж відповідачем було здійснено 9 липня 2020 року, однак згідно з Графіком повернення кредиту він повинен був сплачувати щомісячно до 18 вересня 2020 року включноКрім того, 26 серпня 2020 року позивачем та відповідачем внесені зміни до Кредитного договору шляхом укладання Додаткового договору № 1 до Кредитного договору, згідно з яким плата становить 34,19 гривень щоденно, та який є невід`ємною частиною Кредитного договору. 28 серпня 2020 року ОСОБА_1 було направлено лист-попередження про наявність заборгованості, з вимогою про погашення заборгованості по Кредитному договору. Вказане звернення було залишене без відповіді та борг станом на дату звернення з позовом до суду відповідачем не погашено. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору станом на 15.12.2020 заборгованість ОСОБА_1 перед КС «ІСТОК» становить 8 745,90 грн, з яких: 1 084,06 грн - заборгованість за основною сумою кредиту; 4 077,87 грн - заборгованість за платою; 0,07 грн. - заборгованість по відсотках; 1 583,90 грн - 100% річних, згідно з ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору; 2 000,00 грн. - штраф.
Заочним рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 3 березня 2021 року у задоволенні позову Кредитної спілки «ІСТОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 , як військовослужбовець, який перебуває на військовій службі, в силу положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не має сплачувати штрафні санкції, пеню за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, проценти за користування кредитом з початку і до закінчення особливого періоду, який діє по теперішній час.
В апеляційній скарзі КС «ІСТОК» просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права. Зазначає, що майно кредитної спілки формується за рахунок плати за надання своїм членам кредитів та інших послуг, а також доходів від провадження інших видів статутної діяльності. Кредитна спілка відповідно до свого Статуту має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою. Для досягнення мети кредитна спілка надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Таким чином, позивач має право на надання кредитів та отримання за це плати, як законний спосіб отримання доходу від своєї діяльності. Позичальник отримав кредит сумі 6 000 грн і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені Кредитним договором, у строк до 18 вересня 2020 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. Плата за надання кредиту становить 8,55 грн. щоденно. Зобов`язання за Договором про споживчий кредит №ДКХ-2367 від 18.09.2019 р. не були виконані відповідачем належним чином. У разі порушення умов Кредитного Договору Відповідач несе відповідальність, передбачену ст. 625 Цивільного Кодексу України.Відповідач підтвердив, що повністю ознайомлений з текстом договору, видами та розміром відповідальності за невиконання /несвоєчасне виконання своїх зобов`язань за цим договором, юридичними наслідками такого невиконання та вважає їх справедливими та прийнятними для себе. Застосування Богодухівським районним судом Харківської області до спірних правовідносин Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, не є обґрунтованим, оскільки плата, інфляційні нарахування та спеціальна відповідальність, передбачена приписами статті 625 ЦК України не зазначаються у ЗУ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, на який послався суд першої інстанції під час ухвалення рішення.Нарахування згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, розмір яких визначено п. 4.7.3. Договору, входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності Позичальника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат Кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, мають компенсаційний характер, не мають штрафного характеру та не є неустойкою (штрафом, пенею).
Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходило.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що Кредитна спілка «ІСТОК» є фінансовою установою, видом діяльності якої є надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 20.07.2004 року, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 311 від 16.02.2017 про видачу Кредитній спілці «ІСТОК» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) (а.с. 21, 22, 23).

Відповідно до п. 2.1., п. 2.2. ст. 2 Статуту КС «ІСТОК» (нова редакція) від 23.09.2011, Кредитна спілка «ІСТОК» - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Завдання кредитної спілки полягає у задоволенні потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг шляхом здійснення діяльності, передбаченою статтею 5 цього Статуту.

Пунктом 5.1 статті 5 Статуту визначено діяльність кредитної спілки, зокрема, кредитна спілка приймає вступні, обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі (а.с. 31-36).

19 жовтня 2019 року до Кредитної спілки «ІСТОК» звернувся ОСОБА_1 із заявою на вступ до кредитної спілки (а.с. 11).

Згідно з Витягом від 02.12.2020 з протоколу засідання протоколу правління Кредитної спілки «ІСТОК» від 19.10.2016 на підставі рішення Спостережної ради КС «Істок» про делегування правлінню повноважень, відповідно до Витягу з протоколу Спостережної ради Кредитної спілки «ІСТОК» № 21 від 20.07.2004 - прийнято рішення про прийом ОСОБА_1 до членів КС «ІСТОК» (а.с. 12, 13).

19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 сплатив вступний внесок у сумі 5,00 грн, що підтверджується прибутковим касовим ордером №1310 та обов`язковий пайовий внесок у сумі 5,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №1311 (а.с. 14).

ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту члена кредитної спілки «ІСТОК» в розмірі 6 000 грн строком на 12 місяців для купівлі техніки. 

У заявці зазначено, що ОСОБА_1 розуміє і погодився з тим, що ставлячи підпис під даною заявкою він тим самим, зокрема, підтвердив, що до укладання кредитного договору йому надано кредитною спілкою інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій Кредитора з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленого у додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування»; його повністю інформовано про місцезнаходження Кредитора та умови надання та погашення кредиту, ОСОБА_1 вважає їх прийнятними для себе. Заявка підписана ОСОБА_1 (а.с. 15).

Згідно з протоколом засідання кредитного комітету КС «ІСТОК» від 18 вересня 2019 року, прийнято рішення про надання кредиту члену КС «ІСТОК» Відділення № 5 м. Харків - ОСОБА_1 на наступних умовах: програма - безготівкова регіональна; сума кредиту - 6 000 грн, строком на - 12 місяців; відсоткова ставка 0,001% річних; плата за надання кредиту - 8 грн. 55 коп. щоденно (а.с. 16).

18 вересня 2019 року між КС «ІСТОК» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № ДКХ - 2367 (а.с. 17-18).

Відповідно до Розділу 1 Договору про споживчий кредит № ДКХ - 2367 від 18 вересня 2019 року КС «ІСТОК» (Кредитор) на умовах цього договору надав ОСОБА_1 (Позичальник) грошові кошти (кредит) в сумі 6 000,00 грн, а Позичальник зобов`язався повернути наданий кредит і виконати свої обов`язки за даним договором в повному обсязі. Строк дії договору становить 12 календарних місяців з моменту підписання цього договору 21 червня 2018 року до 21 червня 2019 року, тобто з моменту підписання цього договору 18 вересня 2019 року і до 18 вересня 2020 року, але не може бути менше, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Кредитор надав Позичальнику кредит за цільовим призначенням (мета отримання кредиту) - споживчий на купівлю техніки, на умовах його забезпечення, строковості, повернення та платності. Тип споживчого кредиту - кредит.

Відповідно до п. п. 2.5, 2.6 Розділу 2 Кредитного договору плата за надання кредиту становить 8,55 грн. щоденно. Нарахування плати розпочинається з дня фактичного отримання Позичальником грошових коштів в касі Кредитора або з дня відправки Кредитором коштів на рахунок, вказаний Позичальником у письмовій заяві, та здійснюється щомісячно, виходячи з фактичної кількості днів у місяці до дня повного погашення кредиту.

За змістом Розділу 3 указаного Договору нарахування відсотків за користування кредитом розпочинається з дня фактичного отримання Позичальником грошових коштів в касі Кредитора або з дня відправки Кредитором коштів на рахунок вказаний позичальником у письмовій заяві, та здійснюється щомісячно до дня повного погашення Кредиту. Процентна ставка за користування кредитом за даним Договором становить 0,001% річних. Базою для нарахування відсотків є сума Кредита вказана в п. 1.1. Договору. Тип процентної ставки - фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом є незмінною протягом усього строку Договору.

Відповідно до Розділу 4 Договору Позичальник щомісячно сплачує кредитору платіж, що складається з нарахованої плати, частини кредиту та процентів за користування кредитом, до дати та у розмірі, що вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, наведеному в додатку до договору, який є його невід`ємною частиною Графік платежів.

Згідно з пунктом 6.1 Розділу 6 Договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити нараховані зобов`язання в повному обсязі, згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до Розділу 8 Договору зміни та доповнення до договору вносяться за взаємною згодою сторін та оформлюються в письмовій формі додатковим договором сторін, який є невід`ємною частиною Договору. При цьому сторони дійшли згоди, що зміни, вказані в п.п. 4.4- 4.7 Договору, не є зміною умов договору. Позичальник, ставлячи підпис під даним договором, посвідчив передачу йому оригінала примірника договору.

Договір про споживчий кредит № ДКХ - 2367 від 18.09.2019, додаток до договору про споживчий кредит № ДКХ - 2367 від 18.09.2019 Графік повернення кредиту та сплати зобов`язань підписані ОСОБА_1 .

Позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами Договору, що підтверджується видачею ОСОБА_1 кредиту відповідно до умов Договору, згідно копії видаткового касового ордера від 18 вересня 2019 року про видачу ОСОБА_1 суми кредиту за договором № ДКХ - 2367 від 18.09.2019 у розмірі 6000,00 грн. (а.с. 247).
26 серпня 2020 року між КС «ІСТОК» та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит № ДКХ - 2367 від 18.09.2019, згідно з яким додатковий договір був укладений в зв`язку з порушенням позичальником ОСОБА_1 . Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, викладеного у додатку до кредитного договору, в зв`язку з чим сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір, а саме викласти пункт 2.5. Кредитного договору у наступній редакції: плата за надання кредиту становить 34,19 грн. щоденно (а.с. 20).

У зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням зобов`язань ОСОБА_1 за Договором №ДКХ-2367 від 18 вересня 2019 року, відповідно до п.6.2.2., п.6.3, з метою досудового врегулювання спору, на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про наявність заборгованості за Кредитним договором та необхідність її сплати, вих. № 416 від 28.08.2020, яка повернулася адресату (позивачу) з зазначенням на поштовому конверті про причини повернення/досилання - за закінченням терміну зберігання (а.с. 26, 27).

Позивачем на підтвердження заборгованості відповідача надано бухгалтерську довідку розрахунку боргу, а також розрахунок заборгованості по договору про споживчий кредит № ДКХ-2367 від 18 вересня 2019 року члена КС «ІСТОК» ОСОБА_1 , відповідно до змісту яких, за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 8 745,90 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 1 084,06 грн.; заборгованість заплатою за надання кредиту - 4 077,87 грн.; заборгованість по відсотках 0,07 грн.; 100% річних, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3. кредитного договору - 1 583, 90 грн.; штраф, згідно з п. 4.7.2. - 2 000 грн. (а.с. 25, 28).

Також з бухгалтерської довідки розрахунку боргу та розрахунку заборгованості по договору про споживчий кредит № ДКХ-2367 від 18 вересня 2019 року, вбачається, що відповідачем в період з жовтня 2019 року по липень 2019 року включно, здійснено на користь позивача десять платежів по 760,00 грн. на загальну суму 7600 грн., з яких 4 915,94 грн. погашення основної суми кредиту та 2 684,06 грн. погашення плати за надання кредиту грн. (а.с. 25, 28).

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, на думку позивача, борг по сьогоднішній день відповідачем не погашено та за період із 25.08.2019 по 15.12.2020 утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 8 745,90 грн, з них: заборгованість за основною сумою кредиту 1 084,06 грн; заборгованість за платою за надання кредиту - 4 077,87 грн; заборгованість по відсотках 0,07 грн; 100% річних, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України - 1 583, 90 грн.; штраф - 2 000 грн.

Згідно зі статтею 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Особливий період відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи.

Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, провадження № 61-21025св18.

У справі, яка переглядається установлено, що позичальник за кредитним договором ОСОБА_1 є військовослужбовцем (а.с. 16).

Отже на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

Колегія суддів відхиляє доводи кредитної спілки, що встановлена у договорі плата за надання кредиту не є процентами та на неї не поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», з наступних підстав.

Вимогами статей 19, 21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що спілка надає кредитні кошти на умовах їх платності. Розмір плати (процентів) за надання кредиту кредитна спілка встановлює самостійно.

Визначений у кредитному договорі термін - плата за надання кредиту, є саме процентами, що відповідає положенням статті 536 ЦК України.

Таким чином, проценти (плата) за користування кредитом були нараховані ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, в особливий період, тому, відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей» не підлягали ним до сплати, а здійснені платежі за період виконання умов договору мали зараховуватись на погашення заборгованості за тілом кредиту.

Установлено, що за період з жовтня 2019 року по липень 2019 року включно, відповідачем здійснено на користь позивача десять платежів по 760,00 грн на загальну суму 7 600 грн.

Отже раніше сплачені ОСОБА_1 суми в розмірі 2 684,06 грн (плата за надання кредиту) підлягали зарахуванню на погашення заборгованості за кредитним договором, як погашення заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином, станом на дату звернення кредитної спілки до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, тобто погашена сума ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 7 600 грн перевищувала загальну суму платежів по основному зобов`язанню, які ОСОБА_1 мав сплатити на цю дату згідно з графіком повернення кредиту, а отже у КС «Істок» були відсутні підстави вважати, що допущено прострочення виконання зобов`язання.

Установивши відсутність прострочення грошового зобов`язання, суд першої інстанції, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих кредитною спілкою на підставі положень частини другої статті 625 ЦК України.

Оскільки заборгованість за кредитним договором у ОСОБА_1 відсутня, а проценти, штрафні санкції та комісії не повинні нараховуватись йому як військовослужбовцю в силу поширення на нього пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову кредитної спілки про стягнення кредитної заборгованості.

Отже, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог КС «Істок» відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовано правильно.

Доводи апеляційної скарги, що інфляційні втрати та проценти, нараховані відповідно до статті 625 ЦК України не підпадають під обмеження, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у даному випадку не мають правового значення, оскільки у задоволенні вимог кредитної спілки у цій частині відмовлено з підстав відсутності умов для застосування даної норми, зокрема відсутність порушення грошового зобов`язання. 

Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд –

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Істок» – залишити без задоволення.

Заочне рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 3 березня 2021року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                 С.С. Кругова

Судді                                                 О.В. Маміна

                                                       Н.П. Пилипчук