ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1332/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 липня 2021 року                                                                         м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
  В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 подав до суду позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про:
-          визнання протиправними дій щодо зменшення відсоткового значення довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 66% та відмови у проведенні повторного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з його заявою від 27.01.2021 в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 24.02.2020 № 04-389/20 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.03.2020;
-          зобов`язання відповідача здійснити йому, як судді у відставці, повторний перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 24.02.2020 №04-389/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.03.2020.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 р. відмовлено повністю у задоволенні адміністративного позову.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального/процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 14.07.2021.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, протоколом від 24.12.2010 № 49 підтверджується, що позивачу призначене довічне грошове утримання судді у відставці. Загальний процент розрахунку утримання від заробітку 90%.
Із даних автоматизованої системи Черкаського окружного адміністративного суду «Діловодство», суд першої інстанції установив, що на розгляді вказаного суду знаходилася адміністративна справа № 580/3257/20 між цими ж сторонами про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.10.2020, яке набрало законної сили 13.11.2020, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову відповідача у проведенні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 24.02.2020 № 04-389/20, починаючи з 01.03.2020. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 24.02.2020 № 04-389/20 із врахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 01.03.2020. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Даними пенсійної справи позивача підтверджується, що відповідач на виконання судового рішення здійснив вказаний перерахунок. Місяцем підвищення зазначено 01.03.2020. Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку - 66,00. Основний розмір щомісячного довічного грошового утримання від середнього заробітку позивача - 74915,28 грн.
27.01.2021 позивач звернувся письмовою заявою до відповідача, в якій просив здійснити йому повторний перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі вказаної вище довідки із урахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 01.03.2020.
Листом від 11.02.2021 № 710-545/Д-03/8-2300/21, відповідач повідомив, що стаж позивача, який дає право на відставку судді та для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 28 років 6 місяців 2 дні. Відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання від суддівської винагороди визначено відповідно до п.3 ст.142 Закону України від 02.06.2016 №1402 «Про судоустрій і статус суддів», який діє на дату перерахунку розміру пенсії позивача, а саме 66% (за 20 років - 50%, понад 20 років - 8 років х 2% = 16%, 50% + 16% = 66%). На виконання вказаного вище судового рішення, відповідач здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки. Після вказаного перерахунку, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 74915,28грн. (113508,00грн. х 66%). Отже, законодавчих підстав для обчислення з 01.03.2020, позивачу щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди немає.
Не погоджуючись з вказаними діями пенсійного органу по зменшенню при перерахунку відсоткового значення довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 66%, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що починаючи з 19.02.2020 в законодавстві України відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону № 1402-VIII, у зв`язку з чим, на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону № 1402-VIII. При цьому, відсутні підстави для застосування розміру 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, оскільки розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді по Закону № 2453-VI, а розмір суддівської винагороди - по Закону №1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону № 1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції необґрунтованими та помилковими, адже ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Апелянт вважає, що відсоткове співвідношення уже призначеного грошового забезпечення судді є сталим, адже визначається законодавством станом на дату призначення такого грошового забезпечення та не може змінюватись під час змін у законодавстві та перерахунку такого забезпечення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів». (надалі по тексту також - Закон № 1402-VIII)
Згідно норм ч. 1 ст. 142 Закону № 1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
У відповідності до положень ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
За змістом ч. 5 ст. 142 Закону № 1402-VIII, пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
При цьому, ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII, визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII, передбачені особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Відповідно до положень п.22 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з п. 23 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». При цьому, відповідно до п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Проте, Законом України від 16.10.2019 № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII, якими передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, а також, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 25 розділу ХІІ Прикінцеві та Перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами. Конституційний Суд у вказаному рішенні зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів.
Тож, судді, які перебувають у відставці, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII. У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. 
Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Слід звернути увагу на те, що протягом 2019 року з квітня до вересня діючий суддя будь-якої інстанції отримував грошове утримання в розмірі, що не перевищував 47000,00 грн. у зв`язку з прийняттям 13 квітня 2020 року Верховною Радою України закону № 553-IX, яким Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» доповнено статтею 29. Водночас, розмір довічного грошового утримання судді у відставці не був обмежений, внаслідок чого він істотно перевищував грошове утримання діючого судді (до 01.02.2020 - 45403,20 грн, після 01.02.2020 - 66591,35 грн).
Внаслідок перерахунку з 01.03.2020 грошового утримання позивача, як судді у відставці, його розмір збільшився, не зважаючи на зменшення застосованого відсоткового значення. Ані Закон №1402-VIII, ані Закон №2453-VI, не передбачив обов`язку збереження відсоткового значення грошового утримання судді у відставці у разі зміни підходу до його розрахунку, визначеного законом.
При цьому, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, Закон №1402-VIII не містить норм, які би по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, з огляду на що, перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI та до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково з різних законів.
Колегія суддів вважає цілком обґрунтованим відхилення судом першої інстанції посилання позивача на правові висновки ВП ВС, викладені у постанові від 16.10.2019 у справі № 240/5401/18, адже останні стосуються правової оцінки ст. ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які не регулюють заявлені у цій справі спірні правовідносини. Питання діяльності судової влади та здійснення правосуддя в Україні, у т.ч. порядок призначення та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, його пенсії визначає саме Закон № 1402-VIII.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивачу на виконання вказаного вище судового рішення було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Черкаській області від 24.02.2020 № 04-389/20. При цьому, за розрахунком, загальний процент розрахунку пенсії від заробітку становить 66,00%, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII (щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. 
Отже, висновки суду першої інстанції про те, що пенсійний орган - відповідач у заявлених спірних правовідносинах, порушення закону не допустив і здійснив правомірні дії при перерахунку, є цілком обґрунтованими, з огляду на що, і відсутні підстави для повторного перерахунку грошового утримання позивача, як судді у відставці, в розмірі 90%. 
Колегія суддів звертає увагу на тому, що перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці позивачу проведено відповідно до вимог Закону №1402-VIII та рішення КСУ від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020, а тому, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми саме цього Закону, а не вибірково з різних законів, відсоткове значення зі старого Закону, а базовий розмір грошового забезпечення (30 прожиткових мінімумів) з Закону №1402-VIII.
Колегія дійшла висновку, що новим Законом України № 1402-VIII встановлено новий підхід до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, а тому, саме всім суддям, незалежно від дати виходу у відставку, утримання підлягає розрахунку згідно із положеннями саме Закону України № 1402-VIII. Проведення розрахунку довічного грошового утримання суддям, які виходили у відставку до набрання чинності Законом України № 1402-VIII, із застосуванням положень такого Закону, а також Закону України № 2453-VI призведе до того, що утримання таких суддів буде значно більшим за своїм розміром ніж те, яке зможуть отримати судді, які підуть у відставку за Законом України № 1402-VIII.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, та, насамперед, стосуються намагання апелянта вдатись до переоцінки обставин, яким вже було надано правову оцінку та обґрунтування позивача по яким, були правомірно відхилені судом. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 р. - залишити без змін.

          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                           О.М. Ганечко
Судді                                                                                                        В.В. Кузьменко
                                                                                                             Я.М. Василенко