УХВАЛА

29 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/1804/21-а
адміністративне провадження № К/9901/27513/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.
перевірив касаційну скаргу Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про стягнення грошової допомоги при звільненні,
В С Т А Н О В И В:
У лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (далі - Донецький ЗВ ВСП), в якому просив: визнати протиправним наказ начальника Донецького ЗВ ВСП (по стройовій частині) від 25 жовтня 2020 року №214 в частині незазначення в наказі виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 21 повний календарний рік служби; зобов`язати відповідача унести зміни до наказу начальника Донецького ЗВ ВСП (по стройовій частині) від 25 жовтня 2020 року №   214 в частині зазначення кількості календарних років, за які підлягає виплата одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , а саме за 21 календарний рік та стягнути з Донецького ЗВ ВПС на його користь 149   721,26 грн цієї допомоги; визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати йому  індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018   року у  розмірі 101 000,00 грн та стягнути невиплачені суми.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року, що залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року, позов задоволено частково. Зобов`язано Донецький ЗВ ВСП унести зміни до наказу начальника Донецького ЗВ ВСП (по стройовій частині) від 25 жовтня 2020 року №   214 в частині зазначення кількості календарних років, за які підлягає виплата одноразової грошової допомоги при  звільненні ОСОБА_1 . Стягнути з Донецького ЗВ ВСП одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення в сумі 83392,61   грн. Визнано протиправним дії Донецького ЗВ ВСП  щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року. Зобов`язано Донецький ЗВ ВСП  нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
22 липня 2021 року Донецький ЗВ ВСП подав касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати оскаржені судові рішення та відмовити в позові.
Предметом спору у цій справі є правомірність відмови відповідача виплатити позивачу індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» через відсутність вислуги років .
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є військовою посадовою особою вищого офіцерського складу відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України "Про запобігання корупції" суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судом касаційної інстанції не встановлено і заявником такі не зазначено.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки заявник, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, не вказав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27   квітня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021   року у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про стягнення грошової допомоги при звільненні відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська