ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1270/21 Справа № 175/948/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 липня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката Постольника В.Л. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року, щодо:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В с т а н о в и в :
Цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 гривень, з конфіскацією знарядь і сировини одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення. 
Предмети торгівлі, які вилучені у ОСОБА_1 , а саме 8 тонн дизельного палива та обладнання, а саме ємкість об`ємом 8 тонн та автозаправну колонку з лічильником — конфіскувати в дохід держави. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 гривень. 
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 28 лютого 2021 року близько 10-00 год. за адресою:  АДРЕСА_2 ,  ОСОБА_1  здійснював проводження господарської діяльності без отримання ліцензії на проводження певного виду діяльності, а саме: здійснював зберігання та роздрібну торгівлю пальним (дизельне паливо) без наявності відповідної ліцензії, чим порушив ст. 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального №481 від 19.12.1995 (із змінами, внесеними згідно із законом № 2628 VII від 23.11.2018). Своїми діями  ОСОБА_1  скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись з вказаною постановою, 19 липня 2021 року адвокат Постольник В.Л. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову та постановити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування пропущеного строку, зазначив, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , вказує, що про день та час судового розгляду повідомляли за неналежною адресою. ОСОБА_1 про винесення відносно нього постанови дізнався лише 12 липня 2021 року. Вважав причини пропуску строку поважними. 
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Доводи адвоката Постольника В.Л. про поважність строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є безпідставними виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, 03 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення №07/21, вказане підтверджує, що останній знав про існування справи відносно нього. В присутності ОСОБА_1 було оглянуто та вилучено речі та документи. 
На адресу правопорушника, судом направлено судову повістку про розгляд справи (а.с. 13,14,18).
Суд не приймає до уваги доводи адвоката Постольника В.Л. про те, що повістки були направлені на неналежну адресу, є безпідставними.
Так, відповідно до наданих письмових пояснень ОСОБА_1 , під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, останнім було зазначено домашню адресу АДРЕСА_3 . В матеріалах справи містять судові повістки, відповідно до яких зазначено саме ця адреса. 
Нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або дня коли особа дізналась про судове рішення, а з моменту його винесення.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що адвокатом Постольником В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 не наведено поважних причин, які б могли слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. 
З огляду на вищевикладене, а також оскільки ОСОБА_2 в клопотанні не навів поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в поновленні строку апеляційного оскарження останньому слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання адвоката Постольника В.Л. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року. 
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, через неповажність причини пропуску строку на апеляційне оскарження. 
       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                О.Ю. Іванченко