ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/790/21	Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А 	
Провадження № 33/817/453/21 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,-
                                       ВСТАНОВИЛА:
       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору. 
       Згідно з постановою суду, 14 травня 2021 року о 12 год. 13 хв. ОСОБА_1 в смт. Мельниця Подільська по вул.Кудринецька, керував т/з марки ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що на місці події було встановлено за допомогою приладу газоаналізатора DRAGER 0601, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.        
       Посилається на те, що постанова суду грунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення, який не може бути самостійним та беззаперечним доказом його вини.
       Посилається на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом.
       Вважає, що судом першої інстанції безпідставно критично оцінено показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки в товариських відносинах з ними він не перебуває, а вони є лише односельчанами.        
       Звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано жодної ознаки алкогольного сп`яніння, що слугувала підставою для проведення огляду.
       Зазначає також що відповідно до роздруківки з газоаналізатора, огляд проводився за допомогою Драгера-6810, проте, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про проведення огляду за допомогою Драгера-0601.        
       Вбачає порушення вимог відомчої Інструкції у тому, що працівниками поліції не було надано йому свідоцтва про повірку приладу, яким проводився огляд.
       Вказує на те, що в направленні на огляд з метою виявлення стану сп`яніння в графі ”огляд проводився за допомогою” та “результати огляду” зазначено - “не проводився”, що в свою чергу не відповідає дійсності, оскільки такий огляд проводився.
       Посилається на розбіжність у часі вчинення ним адмінправоуршення в постанові щодо про притягнення його до відповідальності за порушення вимог ПДР України, яке стало підставою для зупинки автомобіля під його керуванням №4205346 від 14.05.2021 року, згідно з якою адміністративне правопорушення ним вчинено о 12:10 год., в той же час як згідно з протоколом про адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП таке вчинено о 12:02 год., а відеозапис, долучений поліцейськими, розпочинається з 12:07 год.        
        Вважає що відеозапис його огляду на стан сп”яніння є недопустим доказом, оскільки всупереч вимогам п.5 розділу 11 “Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису” він не здійснювався безперервно, а письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та         ОСОБА_5 не могли братись судом до уваги, оскільки вони не були допитані у судовому засіданні безпосередньо. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами, а саме: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 465329, який відповідає вимогом ст. 256 КУпАП та в якому, зокрема в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», ОСОБА_1 власноручно зазначив, що: " мене зупинили за затоновані габаритні фонарі, і запідозрили, що я вчора випивав, на що я був впевнений, що ні", тобто підтвердив факт керування ним транспортним засобом;
- роздруківкою з газоаналізатора Драгер з позитивним результатом огляду 0,96 промілле;
- відеозаписом події, доданим до протоколу, який є належним та допустимим доказом в контексті ст. 251 КУпАП та на якому зафіксовано процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, на табло якого виствітив позитивний результат — 0,96 промілле та факт відмови водія від проходження огляду в медичному закладі.
- актом огляду на стан сп`яніння в якому зазначено, зокрема, ознаку алкогольного сп`яніння, що була підставою проведення огляду на стан сп`яніння, а саме — запах алкоголю з порожнини рота;
- постановою про накладення на ОСОБА_1 штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, що слугувало підставою для здійснення зупинки транспортного засобу, яким він керував;
       Перевіряючи доводи апелянта щодо порушення судом принципу безпосередності дослідження доказів, а саме допиту свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підтвердження його вини у скоєнні адмінправопорушення виходжу з того, що відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, у разі застосування працівниками поліції, під час проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння, технічних засобів відеозапису, залучення двох свідків не є обов”язковим.
       Також, судом першої інстанції обґрунтовано критично оцінено пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо перебування за кермом автомобіля ОСОБА_2 , оскільки такі покази надані з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та очевидно, що між ними, з урахуванням встановлених обставин справ, наявні товариські відносини та такі покази спростовуються сукупністю наявних в матеріалах справи доказів.
       З оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заявляв працівникам поліції вимоги щодо надання йому свідоцтва на повірку газоаналізатора, а тому доводи апелянта в цій частині також відхиляються.
       Посилання апелянта на небезперервність відеозапису, на якому зафіксовано процедуру огляду також не заслуговують на увагу оскільки на відео чітко зафіксовано обставини проведення огляду водія на стан алкогольного сп”яніння, а тому будь-яких сумнівів у дотриманні поліцейськими встановленої законом процедури не виникає.
       Інші доводи апелянта вказують лише на незначні неточності у процесуальних документах та не є істотними порушеннями КУпАП та такими що є підставою для закриття провадження в справі за п.1.ч.1 ст.247 цього Кодексу.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП та в строки, передбачені ст. 38 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі- відсутні.
       А тому апеляційну скаргу ОСОБА_1         слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                       п о с т а н о в и л а:         
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя