КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 367/3628/21                                                                              Головуючий у І інстанції Кравчук Ю.В.
Провадження №22-ц/824/10231/2021                                                       Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
04 серпня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,
за участі секретаря Тимошевської С.І.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за  апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Укрсиббанк» - Ігнатенка Віталія Леонідовича на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2021 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,
УСТАНОВИВ:
 
21 травня 2021 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява представника ОСОБА_2 , подана в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви.
У заяві представник заявника вказує про те, що ОСОБА_1 має намір пред`явити позов до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Державного підприємства «Сетам», треті особи: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпінов Василь Іванович про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним акту про передачу майна стягувачу, визнання свідоцтва недійсним та визнання права власності.
Заява обґрунтована тим, що 14 грудня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який пізніше було розірвано рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2013 року. Після розірвання шлюбу 01 серпня 2020 року ОСОБА_4 було змінено прізвище на ОСОБА_5 , про що видано свідоцтво про зміну імені.
У період шлюбу заявником із ОСОБА_3 було придбано земельну ділянку кадастровий номер: 3210900000:01:053:0079, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку і господарських споруд.
Згодом, на вказаній земельній ділянці було побудовано будинок, загальною площею 368, 7 кв.м, житловою площею 60,1 кв.м. До домоволодіння також входять вольєр, літера Б, басейн літера В, альтанка літера Г, баня літера Д, свердловина №1, вигрібна яма №2, огорожа №3-6. На вищевказані об`єкти нерухомого майна було зареєстровано право власності, про що Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради було видано Свідоцтво про право власності від 12.01.2007 Серії НОМЕР_1 та видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13906007 від 16.03.2007.
29 серпня 2003 року ОСОБА_3 було укладено із Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» кредитний договір №10005097000. Згідно із додатковою угодою від 12 червня 2007 року до кредитного договору №10005097000, до п.п.2.1. розділу 2 договору було внесено наступні зміни: «У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком приймається: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210900000:01:053:0079, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ».
12 червня 2007 року було укладено із Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» договір іпотеки №56775, що засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М., в забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №10005097000 від 29 серпня 2003 року, про що вказано в п.1.2 Договору іпотеки.
При цьому, з урахуванням того, що спірне майно є спільним сумісним майном подружжя, 30 травня 2007 року ОСОБА_6 було складено відповідну заяву про надання згоди своєму чоловіку ОСОБА_3 на укладення та підписання з АКБ «Укрсиббанк» договору іпотеки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого на ній, на умовах та за ціну за його розсудом.
Зявник вказує, що таким чином Публічному акціонерному товариству «Укрсиббанк» було достовірно відомо про те, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя. 
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» було стягнуто заборгованість на загальну суму 499 133 доларів США 55 центів, після чого відкрито виконавче провадження Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області №41238477.
21 квітня 2021 року заявник звернулася до ОСОБА_3 із питанням щодо необхідності розподілу майна та можливості користуватися спірним майном, однак, ОСОБА_3 було надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №243749502, з якого стало відомо, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210900000:01:053:0079, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване 23 червня 2017 року Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Шурпіновим В.І. на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: НМЕ 476848-476849, 571, виданий 23.06.2017 за ПАТ «Укрсиббанк». 
Заявниця вказувала, що об`єкти нерухомості були відчужені на електронних торгах, про проведення яких вона повідомлена не була та своєї згоди на відчуження не надавала.
Враховуючи, що зазначене вище нерухоме майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 як такі, що придбані ними у період шлюбу, відчуження належної ОСОБА_1 частки у такому майні на електронних торгах без її згоди є порушенням прав заявника як співвласника вказаного майна.
Враховуючи викладене, заявник просив в порядку забезпечення позову:         - накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами літера А, загальною площею 368, 7 кв.м, житловою площею 60,1 кв.м, вольєр, літера Б, басейн літера В, альтанка літера Г, баня літера Д, свердловина №1, вигрібна яма №2, огорожа №3-6, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210900000:01:053:0079, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», у тому числі виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам - юридичним особам публічного права, у трудових відносинах з якими перебувають державні реєстратори, всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», в тому числі нотаріусам, державним та приватним виконавцям, проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав (окрім обтяжень) на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами літера А, загальною площею 368, 7 кв.м, житловою площею 60,1 кв.м, вольєр, літера Б, басейн літера В, альтанка літера Г, баня літера Д, свердловина №1, вигрібна яма №2, огорожа №3-6, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210900000:01:053:0079, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать Публічному акціонерному товариству «Укрсиббанк»; 
- заборонити Публічному акціонерному товариству «Укрсиббанк» вчиняти дії, які направлені на відчуження житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами літера А, загальною площею 368, 7 кв.м, житловою площею 60,1 кв.м, вольєр, літера Б, басейн літера В, альтанка літера Г, баня літера Д, свердловина №1, вигрібна яма №2, огорожа №3-6, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210900000:01:053:0079, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (зокрема, продажу такого майна третім особам, реалізації такого майна на прилюдних торгах, звернення стягнення на таке майно в судовому порядку).
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2021 року заяву представника ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково. Накладений арешт на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 3210900000:01:053:0079, площею 0,1 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1284154632109, яка належить на праві приватної власності ПАТ «Укрсиббанк». Накладений арешт на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 368, 7 кв.м, житлова площа 60,1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складовими частинами якого є: житловий будинок, А; споруда, вольєр, Б; споруда, басейн, В; споруда альтанка, Г; будівля, баня, Д; свердловина, 1; вигрібна яма, 2; споруда, огорожа, 3-6; споруда, підпірна стіна, 7; замощення, 1; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1284136532109, який належить на праві приватної власності ПАТ «Укрсиббанк». У задоволенні інших вимог заяви представника ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду про забезпечення позову, з апеляційною скаргою звернувся представник АТ «Укрсиббанк», в якій, посилаючись на невідповідність ухвали суду першої інстанції вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, просить ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.
В доводах апеляційної скарги посилається на недопустимість забезпечення немайнових вимог позивача у позові, що не підлягає примусовому виконанню. 
Крім того, апелянт вважає, що вжиті судом заходи забезпечення позову про арешт 1/2частини домоволодіння АТ «УКРСИББАНК» повністю тотожні задоволенню позовних вимог про визнання права власності ОСОБА_1 
Вказує, що арешт 1/2частини домоволодіння АТ «УКРСИББАНК» до вирішення спору по суті, є необґрунтованим, оскільки з накладенням судом арешту на 1/2частини домоволодіння відбулося фактичне визнання судом оспорюваних електронних торгів недійсними та визнання судом обґрунтованості позову колишнього із подружжя про визнання її права власності на Ѕ частину предмета іпотеки.
Крім того,розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; не з`ясував обсяг позовних вимог ОСОБА_1 до кожного із відповідачів окремо - до АТ «УКРСИББАНК» та до ОСОБА_3 .
Звертає увагу апеляційного суду щодо відсутності в заяві про забезпечення позову даних про наявність між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 спору щодо поділу майна подружжя чи факту такого поділу.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 висловлює свою незгоду із доводами апелянта, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_8 підтрима апеляційну скаргу з підстав, викладених в змісті, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Шейко В.В, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на доводи, викладені у відзиві. Просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судовго розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, між сторонами дійсно існує спір щодо права власності на майно і невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав заявника, за захистом якого вона має намір звернутися до суду.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Так, відповідно до частини 1 cтатті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до вимог статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
На підставі наведеного, враховуючи наявність спору між сторонами, а також те, що з наявних в матеріалах справи документів встановлено, що з урахуванням співмірності заходів з позовними вимогами, а також того, що невжиття даного способу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та порушити права позивача по справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку пронакладення арешту на спірне нерухоме майно.
Так, судом першої інстанції встановлено, відповідно до копії рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2013 року, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 14 грудня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №2395.
Згідно із копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 01 серпня 2020 року, ОСОБА_4 змінила ім`я на ОСОБА_1 .
Відповідно до копії державного акту про право власності на земельну ділянку серії КВ №047474 від 27 вересня 2004 року, державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 1000 га, кадастровий номер 3210900000:01:053:0079, видано ОСОБА_3 , на підставі рішення 14 сесії ХХІV скликання Ірпінської міської ради від 25.09.2003 №420-14-ХХІV, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд.
Згідно із копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.01.2007, виданого Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради, за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на житловий будинок літер «А», загальною площею 368, 7 кв.м, житловою площею 60,1 кв.м, вольєр, літер «Б», басейн літер «В», альтанку літер «Г», баню літер «Д», свердловину №1, вигрібну яма №2, огорожа №3-6, підпірну стіну №7, замощення І, на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради 14.11.2006 №214/1.
Відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13906007, Ірпінським бюро технічної інвентаризації зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на підставі свідоцтва про право власності від 12.01.2007.
Згідно із копією нотаріально посвідченої заяви від 30 травня 2007 року, ОСОБА_4 надала згоду своєму чоловіку ОСОБА_3 на укладення та підписання з АКІБ «Укрсиббанк» договору іпотеки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими на ній, на умовах та за ціну за його розсудом.
29 серпня 2003 року ОСОБА_3 було укладено із Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» кредитний договір №10005097000. Згідно із додатковою угодою від 12 червня 2007 року до кредитного договору №10005097000, до п.п.2.1. розділу 2 договору було внесено наступні зміни: «У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком приймається: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210900000:01:053:0079, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ».
12 червня 2007 року ОСОБА_3 було укладено із Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» договір іпотеки №56775, що засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М., в забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №10005097000 від 29 серпня 2003 року, про що вказано в п.1.2 Договору іпотеки.
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсту прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої 21 квітня 2021 року, видно, що: земельна ділянка, кадастровий номер 3210900000:01:053:0079, площею 0,1 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ПАТ «Укрсиббанк», підстава для державної реєстрації - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер НМЕ 476848-476849, 571, видане 23.06.2017 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Шурпіновим В.І.; житловий будинок, загальною площею 368, 7 кв.м, житлова площа 60,1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складовими частинами якого є житловий будинок, А, споруда, вольєр, Б, споруда, басейн, В, споруда альтанка, Г, будівля, баня, Д, свердловина, 1, вигрібна яма, 2, споруда, огорожа, 306, споруда, підпірна стіна, 7, замощення, 1, належить на праві приватної власності ПАТ «Укрсиббанк», підстава для державної реєстрації - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер НМЕ 476848-476849, 571, видане 23.06.2017 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Шурпіновим В.І.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 повідомила про свій намір подати позов до ОСОБА_3 , АТ «Укрсиббанк», ДП «СЕТАМ», треті особи: відділ примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ Міністерства юстиції України (м. Київ), приватний нотаріус Шурпінов В.І. про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним акту про передачу майна стягувану, визнання свідоцтва недійсним та визнання права власності на частку нерухомого майна.
З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами виник спір щодо правомірності набуття АТ «Укрсиббанк» права власності на домоволодіння, яке заявник вважає спільним сумісним майном, остання обґрунтовано навела припущення про те, що банк може відчужити спірне майно на користь третіх осіб, право власності на яке на даний час зареєстроване за АТ «Укрсиббанк».
Посилання апелянта на те, що судом допущено неспівмірність вжитих судом заходів забезпечення позову з огляду на зміст заявлених позовних вимог не заслуговують на увагу.
Так, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Виходячи з характеру заявлених позовних вимог, суд дійшов правильного висновку, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно є співвмірним із тим негативними наслідками, які можуть настати у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення.
Колегія суддів вважає, що апелянтом не наведено обставин, які б свідчили про те, що забезпечення позову призводить до дисбалансу прав сторін по справі.
Необґрунтованими також є доводи апелянта щодо немайнового характеру позовних вимог ОСОБА_9 . 
Решта доводів апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача із позовними вимогами, які має намір заявити ОСОБА_1 , та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду про забезпечення позову.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину нерухомого майна, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. 

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Укрсиббанк» - Ігнатенка Віталія Леонідовича - залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2021 року про забезпечення позову - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 04 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                            Д.О. Таргоній
 
Судді:                                                                             С.А. Голуб 
 
                                                                                                          Н.В. Ігнатченко