ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 липня 2021 року	 	Справа № 916/769/21	
м.Одеса, проспект Шевченка,29
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  М.А. Мишкіної 
суддів О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко

Розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Болградський виноробний завод” 
на ухвалу Господарського суду Одеської  області від  07      червня 2021 року  про  зупинення провадження  
у справі №916/769/21  
за позовом  Приватного акціонерного товариства “Болградський виноробний завод”
до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях
про   визнання договору таким, що не підлягає виконанню

суддя суду першої інстанції:  К.Ф. Погребна
час і місце постановлення ухвали:  07.06.2021р., 14:28год, м.Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №2
повний текст ухвали складено 14.06.2021р.
 
встановив:
22.03.2021р.  Приватне акціонерне товариство «Болградський виноробний завод», (далі –позивач, ПрАТ «Болградський виноробний завод») звернулось до Господарського суду Одеської області до  Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївської областях ( далі- відповідач, РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївської областях) з позовом про  визнання укладеного між ПрАТ «Болградський виноробний завод» та РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях  договору від 28.02.2018 року про внесення змін до Договору оренди цілісного майнового комплексу « Болградський виноробний завод» від 12.09.2002 року зі змінами та доповненнями (обліковий номер договору № 2098409106) таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що укладаючи 28.02.2018 року угоду про Зміни до Договору оренди цілісного майнового комплексу «Болградський виноробний завод» від 12.09.2002 року сторони діяли в межах ч.2 ст.21 Закон № 2269, оскільки стороною відповідача була заявлена вимога про зміну розміру орендної плати за наявності зміни стану об`єкта оренди, що вимагало проведення оцінки ЦМК суб`єктом оціночної діяльності. Станом на 28.02.2018 року зміни до ст.21 Закону № 2269 у відповідному законодавчому порядку - не вносились, що вказує на відсутність зміни орендної плати у випадках, встановлених законодавчими актами України. В подальшому, за замовленням відповідача було здійснено незалежну оцінку вартості цілісного майнового комплексу «Болградський виноробний завод» ( у складі необоротних активів), що була проведена ТОВ « Адаміл» станом на 31.08.2017 року та згідно змін до Акту оцінки вартості, які затверджені наказом регіонального відділення від 27.02.2018 року № 203 «Про затвердження змін до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу-Болградський виноробний завод» становить 13 569 457,00 грн. Позивач фактично копію  Звіту про незалежну оцінку вартості цілісного майнового комплексу « Болградський виноробний завод» ( у складі необоротних активів), що була проведена ТОВ « Адаміл» станом на 31.08.2017 року отримав від відповідача шляхом власного виготовлення цього Звіту, як на паперових так і на електронних носіях тільки за датою 05.02.2021 року, що не спростовується відповідачем. Під час виконання позивачем угоди від 28.02.2018 року про зміни до Договору оренди цілісного майнового комплексу « Болградський виноробний завод» від 12.09.2012 було виявлено недоліки та дефекти цієї угоди, які у самостійному порядку сторонами усунути  неможливо.
Позивач вважає, що результат Звіту про незалежну оцінку вартості цілісного майнового комплексу «Болградський виноробний завод» ( у складі необоротних активів), що була проведена ТОВ « Адаміл» станом на 31.08.2017 року, не відповідає дійсності, оскільки проведення незалежної оцінки та її рецензування було здійснено з порушенням Методики оцінки об`єктів оренди, затверджена постановою Кабміну від 10.08.95 р. № 629, а також Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", Національного стандарту № 3 «Оцінка цілісних майнових комплексів». Із змісту даного Звіту вбачається, що формування та кінцевий результат базувався виключно на бухгалтерському обліку та звітності позивача, тобто з урахуванням, як власного так і орендованого майна Товариства, при цьому Замовник ( заінтересована особа відповідач) ухилилась від надання до суб`єкта оціночної діяльності власних документів відповідної звітності для повноти дослідження та порівняння ( наприклад фактичний перелік майна ЦМК та їх обміри, вартість, тощо), що вже має первинну наявну ознаку неповноти. Позивач сприйняв новий розмір орендної плати за наслідками Звіту про оцінку за довірою ( за суб`єктивним поглядом).
Позивач вказує на принцип захисту слабшої сторони, який у договорі направлений на визнання угоди від 28.02.2018 року такою, яка не підлягає виконанню, оскільки подальше виконання угоди за наявності не усунених дефектів Звіту про незалежну оцінку вартості цілісного майнового комплексу « Болградський виноробний завод» ( у складі необоротних активів) станом на 31.08.2017 - не відповідає ринковій кон`юнктурі та свободі договору. 
Разом із позовом ПрАТ «Болградський виноробний завод» подало до господарського суду клопотання про призначення судово-економічної експертизи, на вирішення якої позивач просив винести наступні питання:
Чи підтверджуються документально, з урахуванням Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» висновок суб`єкта оціночної діяльності ( ТОВ «Адаміл ) щодо вартості необоротних активів цілісного майнового комплексу «Болградський виноробний завод», викладений у Звіті про незалежну оцінку вартості майна ( у складі необоротних активів) у розмірі 11 989 829,00 грн., без ПДВ.,станом на 31.08.2017 року?
Яка ринкова вартість необоротних активів, що складає державну частину цілісного майнового комплексу « Болградський виноробний завод», станом на 31.08.2017 року?
28.04.2021р. РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївської областях надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказує, що не погоджується із позовними вимогами ПрАТ «Болградський виноробний завод», зазначаючи, що орендна плата за договором  була визначена у відповідності до п.5 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, з урахуванням здійсненої незалежної оцінки. Відповідач звертає увагу, що при складенні Змін до Акта оцінки вартості майна протокол комісії з оцінки  та внесення змін до акту оцінки підписані  всіма членами комісії, у т.ч.  представниками ПрАТ «Болградський виноробний завод». В свою чергу ПрАТ «Болградський виноробний завод», підписуючи  28.02.2018р. договір про внесення змін до договору оренди та скріплюючи його печаткою, був згоден з усіма умовами договору, не надавав будь-яких пропозицій та зауважень.
Відповідач також вказує, що правомірність  договору від 28.02.2018р.  розглядалася судом також в межах справи №916/2920/20, тому він не підлягає доказуванню в межах даної справи, а в межах справи №916/2047/20 судом розглядалась правомірність стягнення заборгованості по орендній платі та рішенням від 19.10.2020р. встановлено, що розмір орендної плати встановлений за взаємною згодою сторін і у суду відсутні підстави для незастосування положень  договору від 28.02.208р. про внесення змін до договору оренди.
11.05.2021р. від ПрАТ «Болградський виноробний завод» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що внесення змін до Акту оцінки майна, що передувало укладанню договору  оренди від 28.02.2018р. відбулось з порушенням норм чинного законодавства , оскільки ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» у протокольний спосіб зміни оцінки майна або  доповнення оцінки майна  не передбачає. Позивач також наполягає на допущенні порушень при проведенні оцінки майна, її неповноті, у зв`язку із чим, на його думку, необхідно призначити судово-економічну експертизу.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07 червня 2021 року  (суддя Погребна К.Ф.) зупинено провадження у справі №916/769/21  до набрання законної сили рішення суду від 19.10.2020 року у справі № 916/2047/20.
Ухвала обґрунтована посиланням на ст.2, п.5 ч.1 ст. 227, п.4 ч.1 ст. 229 ГПК  України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, пп. 3.16. пункту 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції”  та вмотивована тим, що  до вирішення спору у справі №916/2047/20, рішенням в якій було розірвано договір оренди від 12.09.2002р., а договір про внесення змін від 28.02.2018р. є невід`ємною частиною відповідного договору та предметом розгляду у дійсній справі, провадження по справі №916/769/21 слід зупинити до набрання законної сили рішенням суду від 19.10.2020 року у справі № 916/2047/20.
Судом також зазначено, що зупинення провадження у даній справі є виправданим, так як зможе забезпечити ухвалення законного та справедливого рішення у справі, а також забезпечити захист прав як позивача, так і відповідача, буде дотримано принцип правової визначеності та справедливості. Жодне своєчасне вирішення спору не може бути виправдане, якщо рішення у справі буде несправедливим, а отже, - буде ухвалене з порушенням принципу верховенства права.
23.06.2021р. до  Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства “Болградський виноробний завод” на ухвалу від 07.06.2021р., в якій скаржник  просить суд  скасувати  оскаржену ухвалу та направити справу для  продовження  її розгляду  Господарським судом Одеської області. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає наступне:
- ухвала суду першої інстанції від 07.06.2021 року не містить відображення висновків, щодо аналізу імовірних наслідків ухвалення рішення за результатом розгляду справи № 916/2047/20,  не містить беззаперечних підстав зупинення провадження у справі №916/769/21;
              - Суд першої інстанції жодним чином не обгрунтував наявності зв`язку між очікуваним результатом розгляду справи № 916/2047/20 і предметом  спору у справі №916/769/21, в тому числі не конкретизував, у чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду даної справи без попереднього вирішення справи № 916/2047/20,   не врахував, що підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо, не врахував, що зупинення провадження в судовій справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в іншому провадженні , є доцільним виключно у випадках, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
-З матеріалів розглядуваної справи вбачається, що позивачем надано докази на підтвердження неправомірності (спірності) акту оцінки орендованого майна, від відповідача докази протилежного та спростування наведеного позивачем - не надійшли, але зазначені обставини залишились поза уваги суду першої інстанції.
- станом на момент зупинення провадження справа № 916/2047/20 також була у стадії зупинення, тобто була нерозглянутою без визначення строку, що додатково викликає сумнів у доцільності зупинення провадження у справі № 916/769/21, та додатково підтверджує факт незаконного затягування розгляду справи по суті.
- оскільки ухвала суду першої інстанції від 07.06.2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а зупинення провадження лише має наслідком затягування розгляду справи № 916/769/21 та порушення розумних строків для вирішення виниклого спору  ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 24.06.2021р. витребувано від Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/769/21;  відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства “Болградський виноробний завод” на ухвалу Господарського суду Одеської  області від  07 червня 2021 року  про  зупинення провадження у справі №916/769/21 з Господарського суду Одеської  області.           
30.06.2021р. матеріали справи надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою від 01.07.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  Приватного акціонерного товариства “Болградський виноробний завод” на ухвалу Господарського суду Одеської  області від  07 червня 2021 року про  зупинення провадження  у справі №916/769/21; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено іншим учасникам справи строк для подання суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу до 20.07.2021р. згідно з нормами ст.263 ГПК України з наданням з відзивом доказів його направлення  іншим учасникам справи; роз`яснено іншим учасникам справи їх право в строк до  20.07.2021р. подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.
14.07.2021р. від РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївської областях надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу  без задоволення, а ухвалу господарського суду Одеської області від 07.06.2021р.  без змін.
В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що прийняття ухвали господарського суду Одеської області від 07.06.2021р. у справі №916/769/21, якою  провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду від 19.10.2020 р. у справі №916/2047/20, є правомірним, щоб рішення господарського суду по вищевказаним справам не суперечили одне одному. 
Відповідач звертає увагу, що у справі №916/2047/20 судом здійснюється оцінка та дослідження договору оренди цілісного майнового комплексу «Болградський виноробний завод» від 12.09.2002, тобто того ж самого Договору оренди, договір від 28.02.2018р. про внесення змін (який є невід`ємною частиною договору оренди ДМК від 12.09.2002) який позивач просить визнати таким, що  не підлягає виконанню. Таким чином справа №916/769/21 є пов`язаною зі справою №916/2047/20.  Оскільки в справі № 916/2047/20 розлядаєгься вимога про розірвання договору оренди від 12.09.2002 року, то виникає об`єктивна неможливість· розгляду справи 916/769/21. Така об`єктивна неможливість пов`язана .з тим, що у випадку винесення постанови Південно-західним апеляційним господарським судом вирішиться питання щодо розірвання (або відмови у розірванні) договору оренди від 12.09.2002 року· та такий факт матиме преюдиційне значення у справі 916/769/21. Крім  того, об`єктивна неможливість розгляду справи 916//769/21 зумовлена тим, що в даній справі судом не можуть бути з`ясовані та встановлені підстави розірвання договору оренди, оскільки предметом позову є вимога про визнання невід`ємної частини договору оренди про внесення змін такою, що не підлягає виконанню, проте такі  обставини мають значення для справи та можуть стати преюдиційними.
Відповідно до ст.269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно із п.12 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про зупинення провадження у справі.
Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву  на неї, дослідивши докази стосовно фактів, наведених сторонами, колегія суддів  дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.
          Колегією суддів встановлено, що предметом позову у даній справі є вимога ПрАТ «Болградський виноробний завод» про  визнання укладеного між ПрАТ «Болградський виноробний завод» та РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївської областях  договору від 28.02.2018 року про внесення змін до Договору оренди цілісного майнового комплексу « Болградський виноробний завод» від 12.09.2002 року зі змінами та доповненнями (обліковий номер договору № 2098409106) таким, що не підлягає виконанню.
          Предметом позову у справі №916/2047/20 є вимога Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях  про стягнення з ПрАТ “Болградський виноробний завод” на користь Державного бюджету 2092091,29 грн. заборгованості за договором оренди цілісного майнового комплексу “Болградський виноробний завод” від 12.09.2002; розірвання договору оренди; повернення державі в особі органу управління майном ЦМК - Фонду державного майна України  цілісний майновий комплекс “Болградський виноробний завод”, розташований за адресою: Одеська область, м. Болград, вул. Болгарських ополченців (колишня назва вул. А. Христєва), 99.
          Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2020р. у справі №916/2047/20  ухвалено:
          - задовольнити позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях: 
          -стягнути з Приватного акціонерного товариства Болградський виноробний завод  на користь Державного бюджету України   1 950 156,78 грн.   суму основного боргу, 141 934,51 грн. пені.;
          -розірвати Договір оренди цілісного майнового комплексу Болградський виноробний завод від 12.09.2002 укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях) та приватним акціонерним товариством Болградський виноробний завод, розташованого за адресою: Одеська обл., м. Болград, вул. Болградських ополченців (колишня назва вул. А. Христєва), 99.
          -Приватному акціонерному товариству Болградський виноробний завод   повернути державі в особі органу управління майном ЦМК Фонду державного майна України  цілісний майновий комплекс Болградський виноробний завод, розташований за адресою: Одеська обл., м. Болград, вул. Болградський ополченців (колишня назва вул. А. Христєва), 99.
          -стягнути з Приватного акціонерного товариства Болградський виноробний завод  на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях   витрати на сплату судового збору в розмірі 35 585,37 грн. 
          Наразі це рішення переглядається в апеляційному порядку: 17.06.2021р. ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 19.08.2021р.
          Посилаючись на пов`язаність вказаних справ, місцевий господарський суд з посиланням на п.5 ч.1 ст. 279 ГПК України дійшов висновку щодо наявності підстав для зупинення провадження у розглядуваній справі (№916/769/21) до набрання законної сили рішення суду у справі №916/2047/20 .
Однак колегія суддів не може погодитися із такими висновками господарського суду з огляду наступного.
Згідно пункту 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. 
Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.
Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.
Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом, із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи. Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у даній справі, а також саме по собі зазначення про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.
Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
При цьому, вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду
При цьому пов`язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.
З огляду на викладене та приписи ст.234 ГПК України щодо змісту ухвали господарського суду, ухвала суду про зупинення провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновків, обґрунтування наявності обставин, що відповідно до ст.227 ГПК України зумовлюють обов`язковість зупинення провадження у справі саме у світлі положень п.5 ч.1 ст.227 ГПК України.
Зазначивши про необхідність зупинення провадження у справі, місцевий господарський суд у мотивувальній частині ухвали не навів мотивів, з яких він дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи до вирішення спору у справі №  916/2047/20,  мотивів необхідності зупинення провадження у справі, обгрунтування об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №916/2047/20,  яким чином наявні у справі №916/769/21 докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового провадження, що суперечить вимогам п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, яким унормовано, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Проаналізувавши підстави, зазначені відповідачем в обґрунтування правомірності  зупинення судом провадження у справі № 916/769/20, колегія суддів констатує, що судом першої інстанції  не обґрунтована об`єктивна неможливість розгляду даної справи,  оскільки   зібрані докази не дозволяють встановити (оцінити) обставини та факти, які є предметом судового розгляду. 
Відповідно до  ст.. 236 (ч. 1-5) ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Цим вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.
Так, справи №916/769/21  та №916/2047/20 є пов`язаними, однак, сам факт пов`язаності справ не є достатньою підставою для зупинення провадження у справі у розумінні п.5 ч.1 ст.227 ГПК України.
За таких обставин, вбачається, що суд першої інстанції, зупинивши з власної ініціативи провадження у справі до вирішення справи №916/2047/20, не навів належного обґрунтування необхідності такого зупинення, порушив  норми процесуального права – п.5 ч.1 ст.227, п.3 ч.1 ст.234 ГПК України, оскільки ухвала є невмотивованою. 
Суд апеляційної інстанції не виявив підстав для зупинення провадження та не убачає за можливе за відсутності клопотання сторін про зупинення провадження до вирішення іншої справи наводити міркування щодо об`єктивної неможливості чи, навпаки, її відсутності розгляду даної справи  до вирішення спору у справі №916/2047/20 замість суду першої інстанції.
Викладене не позбавляє можливості вирішити таке питання з ініціативи суду чи за клопотанням сторін судом першої інстанції із дотриманням  вимог п.3 ч.1 ст. 234, п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
          Колегія суддів визнає, що невмотивованість зупинення провадження оскаржуваною ухвалою спрямовує процесуальну позицію апеляційного господарського суду в площину необхідності виконання завдання господарського судочинства щодо своєчасного вирішення даної справи  у розумний строк, та констатації, що вона превалює над будь-якими іншими міркуваннями учасників судового процесу  (в даному випадку - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях).
Статтею 275 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч.3 ст.271 ГПК України).
Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства “Болградський виноробний завод” та скасування ухвали господарського суду Одеської області від  07.06.2021р. про зупинення провадження у справі №916/769/21 у зв`язку із порушенням норм процесуального права, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У зв`язку з скасуванням ухвали місцевого господарського суду, що перешкоджає подальшому провадженню в справі, та передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, враховуючи, що судом апеляційної інстанції рішення по суті позовних вимог не приймалось, розподіл судового збору в справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної скарги,  має здійснювати місцевий господарський суд при прийнятті рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 234, 236, 240, 269, 270, 271, 275, 280-284  ГПК України, колегія суддів –
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Болградський виноробний завод”  задовольнити.
Ухвалу господарського суду Одеської області від 07 червня 2021 року у справі  №916/769/21 скасувати.
Справу № 916/769/21 передати до господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України. 
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку,  згідно положень ст.ст. 287,288 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                          М.А. Мишкіна 

Суддя                                                                                                 О.Ю. Аленін

        Суддя                                                                                                 Л.В. Лавриненко