П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1122/21 
 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.   
 Суддя-доповідач -  Моніч Б.С.   
01 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Довганюк В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У лютому 2021 року до суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21 вересня 2020 року №0006760509 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 500 000,00 грн., прийняте на підставі акту фактичної перевірки від 28 серпня 2020 року №0327/22-01-05/40470825.
В обґрунтування зазначено, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області є незаконним, оскільки фактична перевірка позивача призначена та проведена з порушенням порядку, передбаченого Податковим кодексом України, а висновки щодо порушення позивачем підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзацу 8 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" не відповідають фактичним обставинам справи.
Вказано, що акт фактичної перевірки від 28 серпня 2020 року №0327/22-01-05/40470825, складений посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області, містить лише опис факту отримання ТОВ "Укрінтер-Інвест Агро" пального без встановлення факту його зберігання, використання та залишків час перевірки. Так, за змістом пункту 2.2.13 акту фактичної перевірки від 28 серпня 2020 року.
Окрім того зазначено, що жодних доказів, які б свідчили про наявність у податкового органу інформації про порушення ТОВ "Укрінтер-Інвест Агро" вимог законодавства, а також отримання її в установленому порядку, що створювало б достатні умови для проведення фактичної перевірки товариства на підставі підпункту 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України в матеріалах перевірки не має. 
Зазначає, що умовою, яка надає право реалізувати контролюючому органу право на проведення фактичної перевірки є зокрема обставина наявності інформації про порушення об`єктом перевірки вимог законодавства, а також дотримання порядку вручення наказу на проведення такої перевірки. Таких умов ГУ ДПС у Хмельницькій області дотримано не було.
Вказує також, що наказ ГУ ДПС у Хмельницькій області "Про проведення фактичної перевірки" від 19 серпня 2020 року №1575 про проведення фактичної перевірки ТОВ "Укрінтер-Інвест Агро" з 20.08.2020 тривалістю 10 діб всупереч п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 та пункту 80.2 статті 80 ПК України, вручений директору товариства 28.08.2020 разом з актом про результати перевірки.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21 вересня 2020 року №0006760509.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтер-інвест агро" 7500,0 гривень судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Як встановлено із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінтер-інвест агро" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10 травня 2016 року.
Основними видами діяльності позивача є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний), овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, зерняткових і кісточкових фруктів, ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників, допоміжна діяльність у рослинництві, післяурожайна діяльність, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, фруктами і овочами, надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування.
Відповідно до акцизної накладної №2516 від 24 липня 2020 року ТОВ "Нафтогруп" поставило позивачу дизельне пальне в кількості 6977, 98 літрів на адресу АДРЕСА_1 .
На підставі наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області "Про проведення фактичної перевірки" від 19.08.2020 №1575 та направлень на проведення фактичної перевірки №1764, №1763 і №1762 від 19.08.2020 службовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області проведена перевірка позивача питань дотриманням вимог законодавства під час провадження діяльності пов`язаної з обігом алкогольних напоїв тютюнових виробів та пального.
За результатами фактичної перевірки складений акт від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825, яким зафіксоване порушення позивачем статті 15 Закону України від 19.12.95 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодовою, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального", у зв`язку із зберігання пального в обсязі 6977, 98 літрів, придбаного відповідно до акцизної накладної №2516 від 24.07.2020, без ліцензії на право зберігання.
07.09.2020 року не погоджуючись із висновками акту фактичної перевірки, позивач надіслав до ГУ ДПС у Хмельницькій області заперечення до акту фактичної перевірки від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825.
За результатами розгляду заперечення та надісланих одночасно з ним документів, ГУ ДПС у Хмельницькій області листом від 18.09.2020 повідомило позивача, що викладені висновки в акті фактичної перевірки є правомірними та відповідають нормам чинного законодавства.
21.09.2020 на підставі акту фактичної перевірки від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №0006760509, яким застосував до позивача штрафну санкцію у сумі 500000,0 грн. за зберігання пального без наявності ліцензії, яке позивач оскаржив в адміністративному порядку.
Рішенням від 11.01.2021 Державна податкова служба України податкове повідомлення-рішення №0006760509 залишила без змін.
Зазначене податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції встановив, що 28 серпня 2020 року о 10:00, перед початком проведення фактичної перевірки, директору "Укрінтер-інвест агро" вручена копія наказу від 19 серпня 2020 року №1575 про проведення фактичної перевірки, пред`явлені направлення на проведення фактичної перевірки №1764, №1763, №1762 від 19 серпня 2020 року та службові посвідчення посадових осіб контролюючого органу, що здійснювали перевірку. Зазначене підтверджується його підписами на направленнях.
Відтак, суд вважає безпідставним посилання позивача на порушення відповідачем порядку проведення перевірок, як на підставу для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Суд вважає, що акт фактичної перевірки від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825 є неналежним доказом зберіганням пального в обсязі 6977,98 літри, придбаного позивачем для потреб власного споживання 24.07.2020 в резервуарі за адресою АДРЕСА_1 .
Окрім того, суд першої інстанції зазначив, що ненадання позивачем документів, які підтверджують господарські відносини між ним та суб`єктами господарювання - власниками даної сільськогосподарської і автомобільної техніки та документів, що підтверджують технічну можливість використання палива даною технікою сталося через недотримання відповідачем вимог статей 85 і 86 ПК України.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що факт відвантаження пального, придбаного відповідно до акцизної накладної форми "П" від 24.07.2020 №2516 ТОВ безпосередньо у паливні баки транспортних засобів (власних та залучених), які використовуються позивачем у власній господарській діяльності є доведеним.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на норми матеріального та процесуального права оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року, прийняти нову постанову, якою в адміністративному позові відмовити.
Обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача мотивує тим, що фактична перевірка позивача призначена та проведена з дотримання вимог ПК України, а встановлені перевіркою порушення позивачем підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзацу 8 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" підтверджуються актом перевірки.
Вказує, що перед початком проведення фактичної перевірки 28.08.2020 р. о 10:00 директору ТОВ "УКРІНТЕР-ІНВЕСТАГРО" Краснодеіїському Р.С. вручено копію наказу №1575 від 19.08.2020 про проведення фактичної перевірки, пред`явлено направлення на проведення фактичної перевірки №1764, №1763, №1762 від 19.08.2020 та службові посвідчення посадових осіб контролюючого органу. Директор ТОВ "УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО" у всіх трьох направленнях на перевірку особисто вчинив запис про те, що йому було пред`явлено службові посвідчення, направлення та вручено копію наказу. Таким чином, твердження позивача про те, що йому не було вручено копію наказу на проведення перевірки є неправдивими, при цьому вручення копії направлення на проведення перевірки чинним законодавством не передбачено. Отже, позивач допустив посадових осіб ГУ ДПС до проведення фактичної перевірки, за наслідками якої складений акт від 28.08.2021 року за №0327/22-01-05/40470825.
Обґрунтовуючи наявність підстав проведення фактичної перевірки зазначає, що з дотриманням вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України в наказі №1575 від 19.08.2020, як підстава для проведення перевірки, вказаний підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Верховний Суд в постанові від 21 січня 2021 року у справі № 460/1239/19 (адміністративне провадження № К/9901/31029/19) зазначив, що в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом. Вказав, що під час моніторингу Єдиного реєстру акцизних накладних встановлено, що акцизна накладна №2516 від 24.07.2020 року (додається) зареєстрована в Єдиному реєстрі акцизних накладних 27.07.2020 року за №9179143362 про відвантаження для ТОВ "УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО" важких дистилятів (газойлі) в обсязі 6 977,98 літрів. В акцизній накладній зазначена адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якій суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання, чи промислової переробки (код операції "З"): Хмельницька область, Полонський район, с. Любомирка, вул. Радянська, 36а. Водночас у Єдиному державному реєстрі суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва відсутні відомості про наявність у позивача ліцензії на зберігання пального виключно для потреб власного споживання. Тому, вважає, що податковим органом дотримано підстави щодо проведення фактичної перевірки відповідача.
Вказує також, що фактичною перевіркою встановлене, порушення позивачем підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзацу 8 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та зберігання пального, придбаного для власних потреб відповідно до акцизної накладної №2516 від 24.07.2020 року, згідно якої ТОВ "Нафтагруп" відвантажило для ТОВ "УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО" важкі дистиляти (газойлі) в обсязі 6977,98 літрів за адресою отримання пального - АДРЕСА_1 . В акцизній накладній зазначена адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якій суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання, чи промислової переробки. 
Зазначає, що згідно з копіями відомостей обліку видачі №1-№4 від 24.07.2020 року пальне в кількості 7000 літрів видане для заправки сільськогосподарської та автомобільної техніки. Однак, лише у відомості обліку видачі дизельного пального №1 від 24.07.2020 пальне в кількості 1390 літрів використано для 4 одиниць сільськогосподарської техніки, що належить ТОВ "УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО", решта отриманого палива в кількості 5610 літрів, згідно з наданими копіями використано для заправки сільськогосподарської та автомобільної техніки, яка йому не належить.
Вважає, що ТОВ "УКРІНТЕР-ІНВЕСТ АГРО" в ході перевірки не надано документального підтвердження господарських відносин між ним та суб`єктами господарювання - власниками даної сільськогосподарської і автомобільної техніки, а також не пред`явлено документи, що підтверджують технічну можливість вмісту та використання вказаної кількості палива даною технікою. 
Разом із цим, на момент отримання і вивантаження в пункті призначення вищевказаного пального в ТОВ "Укрінтер-Інвест Агро" була відсутня ліцензія на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, чим не дотримано вимоги статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 року №481/95-ВР (зі змінами).
Вважає податкове повідомлення-рішення №0006760509 від 21.09.2020 року законним та обґрунтованим. 
Позивач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
Згідно пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Згідно пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Із матеріалів справи встановлено, що 28 серпня 2020 року о 10:00 год., перед початком проведення фактичної перевірки, директору "Укрінтер-інвест агро" вручена копія наказу від 19 серпня 2020 року №1575 про проведення фактичної перевірки, пред`явлені направлення на проведення фактичної перевірки №1764, №1763, №1762 від 19 серпня 2020 року та службові посвідчення посадових осіб контролюючого органу, що здійснювали перевірку. Зазначене підтверджується його підписами на направленнях.
Відтак, як вірно вказав суд першої інстанції, посилання позивача на порушення відповідачем порядку проведення перевірок, як на підставу для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, є безпідставним.
Відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це:
а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;
б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Не є акцизним складом:
а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;
б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;
в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;
г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;
ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару;
Статтею 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (надалі - Закон №481) визначено, що місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Відповідно до статті 15 Закону № 481 оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Згідно частини 8 статті 15 Закону №481 суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Частиною одинадцятою статті 15 Закону №481 визначено, що ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.
Відповідно до частини 2 статті 17 Закону № 481 за зберігання пального без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в сумі 500 000 гривень.
Законом № 481 передбачено, що ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:
- підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;
- підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;
- суб`єктами господарювання для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто - та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.
Також суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.
Як встановлено судом, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугував викладений в акті перевірки висновок про порушення позивачем статті 15 Закону № 481/95-ВР у зв`язку із зберіганням пального в обсязі 6977,98 літри, придбаного для потреб власного споживання відповідно до акцизної накладної №2516 від 24.07.2020, в резервуарі без отримання відповідної ліцензії.
Вказаний висновок сформований в результаті дослідження перевіряючими під час фактичної перевірки акцизної накладної №2516 від 24 липня 2020 року про відвантаження ТОВ "Нафтагруп" для позивача важких дистилятів (газойлів) в обсязі 6977,98 літрів за адресою АДРЕСА_1 , яка вказана як адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, за якою позивач зберігає пальне виключно для потреб власного споживання, чи промислової переробки (код операції "З"), та пояснень директора позивача від 28.08.2020.
Положеннями пункту 86.1 статті 86 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Згідно пункту 83.1 статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Із матеріалів справи слідує, що у розділі "адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання, чи промислової переробки" акцизної накладної №2516 від 24.07.2020 року зазначено АДРЕСА_1 .
У поясненнях від 28.08.2020, наданих під час перевірки, директор позивача зазначив, що пальне, придбане в обсязі 6977,98 літрів для власних потреб, отримане за адресою АДРЕСА_1 та розлите в баки власної та орендованої сільськогосподарської техніки.
Інші документи чи матеріали, які могли бути підставою для відображеного в акті фактичної перевірки висновку про зберігання позивачем придбаного пального у резервуарі за вказаною вище адресою ані в акті перевірки, ані в додатках до нього не вказані. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що акт фактичної перевірки від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825 є неналежним доказом зберіганням пального в обсязі 6977,98 літри, придбаного позивачем для потреб власного споживання 24.07.2020 в резервуарі за адресою АДРЕСА_1 .
Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено факту зберігання позивачем пального в місцях, на які не отримано відповідну ліцензію на право зберігання пального, адже відповідачем не представлено жодного доказу здійснення позивачем зберігання пального без наявності ліцензії. Відповідачем фактично лише констатовано факт його придбання.
Апелянт фактично ототожнив поняття "придбання пального" та "зберігання пального".
Відтак, висновки відповідача щодо порушення позивачем статті 15 Закону №481/95-ВР суд вважає безпідставними.
Пунктом 85.4 статті 85 ПК України передбачене право посадових (службових) осіб контролюючого органу отримувати у платників податків при проведенні перевірок належним чином завірених копій первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, шляхом подання відповідного запиту до закінчення перевірки. У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови. (пункт 85.6 статі 85 ПК України ).
Отримавши під час перевірки письмові пояснення директора, який вказав, що документи, які підтверджують факт використання пального знаходяться у нього вдома, службові особи які проводили фактичну перевірку, не запропонували йому надати такі документи до завершення перевірки.
При цьому, за змістом підпунктів 86.7.2 - 86.7.3 та 86.7.4 пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі отримання від платника податків заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. 
Платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника і надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду. При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.
Однак, під час судового розгляду справи відповідач не надав доказів повідомлення позивача про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ненадання позивачем документів, які підтверджують господарські відносини між ним та суб`єктами господарювання - власниками даної сільськогосподарської і автомобільної техніки та документів, що підтверджують технічну можливість використання палива даною технікою сталося через недотримання відповідачем вимог статей 85 і 86 ПК України.
Порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки призвело до відображення в акті фактичної перевірки від 28.08.2020 №0327/22-01-05/40470825 інформації не підтвердженої дослідженими під час перевірки доказами, без встановлення факту зберігання пального придбаного відповідно до акцизної накладної акцизної накладної форми "П" від 24.07.2020 №2516, місця зберігання, використання, наявних на час його придбання та перевірки залишків тощо.
Дослідивши надані позивачем до суду первинні документи, суд встановив, що з метою здійснення господарської діяльності позивач на території Хмельницької області орендує земельні ділянки/частки/паї загальною площею 501,79 га.
Згідно акцизної накладної форми "П" від 24.07.2020 №2516 ТОВ "Нафтагруп" на замовлення позивача поставило "Паливо дизельне ЄВРО СОРТ С клас К5 (ДТ-Л-К5)" обсягом 7000 літрів на загальну суму 124 572,00 грн. за адресою АДРЕСА_1 .
На підтвердження відвантаження зазначеного пального безпосередньо у паливні баки транспортних засобів, які використовує у власній господарській діяльності, позивач надав видаткову накладну від 24.07.2020 №РН-0002301; відомості обліку видачі дизпального за 24.07.2020 №1 на 1 570 літрів (власна техніка), за 24.07.2020 №2 на 780 літрів (залучені авто), за 24.07.2020 №3 на 3 120 літрів (залучені комбайни) і за 24.07.2020 №4 на 1 530 літрів (залучені авто); Картку рахунку 631 за липень 2020; Акт списання товарів від 31.07.2020, видаткову накладну від 10.08.2020 №РН-0002601.
Відповідно до видаткової накладної від 24.07.2020 №РН-0002301 придбане у ТОВ "Нафтагруп" дизельне паливо у кількості 7 000 літрів відвантажене 24.07.2020, що підтверджується відомостями обліку видачі дизельного пального від 24.07.2020.
Згідно з відомістю від 24.07.2020 №1 дизельне пальне видане для тракторів у кількості 5 шт. (на 1 570 літрів), що перебувають у власності позивача. Зазначений факт відповідачем не заперечується. Зазначена техніка обліковується позивачем як "основні засоби" у оборотно-сальдовій відомості по рахунку 105 "Транспортні засоби" за липень 2020.
У відомості від 24.07.2020 №2 відображена видача дизельного пального автомобілям КАМАЗ у кількості 3 шт. (на 780 літрів), що належать ТОВ "Агросоюз Україна" (свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) та НОМЕР_3 (вказаний т/з належить безпосередню керівнику ТОВ "Укрінтер-Інвест Агро"). Відповідно до договору на виконання робіт №01-06/06/20 від 06.02.3020, укладеного між ТОВ "Укрінтер-Інвест Агро" та ТОВ "Агросоюз Україна" останнє взяло на себе зобов`язання щодо перевезення вантажу позивача за його рахунок.
Відповідно до відомості від 24.07.2020 №3 видане дизельне пальне комбайнам у кількості 4 шт. (на 3 120 літрів), що перебувають у власності Полонського фермерського господарства "Колос". Згідно з Договором про надання послуг від 20.07.2020 №24 ПФГ "Колос" забезпечує сільськогосподарською технікою ТОВ "Укрінтер-Інвест Агро", а те в свою чергу бере на себе зобов`язання забезпечити ПФГ "Колос" паливно-мастильними матеріалами, необхідними для надання послуг. Факт надання послуг підтверджується актом надання послуг від 05.08.2020 №367, а право власності ПФГ "Колос" на комбайни - свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 .
Відповідно до відомості від 24.07.2020 №4 відвантажене дизельне пальне вантажним автомобілям MAN у кількості 3 шт. (на 1 530 літрів), що належать ФОП ОСОБА_1 . Згідно з договором про перевезення вантажів територією України від №01/07-2020 та Додаткової угоди від 07.07.2020 №1 ФОП ОСОБА_1 забезпечує вантажною технікою ТОВ "Укрінтер-Інвест Агро", а те в свою чергу бере на себе зобов`язання забезпечити ОСОБА_2 паливно - мастильними матеріалами для таких цілей. Факт надання послуг підтверджується актом від 05.08.2020 №367, а його право власності на вантажні автомобілі - свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів з державними номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 .
Отже, суд вважає доведеним факт відвантаження пального, придбаного відповідно до акцизної накладної форми "П" від 24.07.2020 №2516 ТОВ безпосередньо у паливні баки транспортних засобів (власних та залучених), які використовуються позивачем у власній господарській діяльності.
Під час судового розгляду спору відповідачем не доведена правомірність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21.09.2020 №0006760509. Тому, як вірно вказав суд першої інстанції, позовні вимоги про його скасування необхідно задовольнити.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі   08 липня 2021 року.

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Капустинський М.М.