УХВАЛА

26 липня 2021 року  
Київ
справа №200/12247/20-а
адміністративне провадження №К/9901/25763/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року
у справі №200/12247/20-а за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харьків) про встановлення відсутності компетенції (повноважень), скасування наказів,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила:
-          встановити відсутність компетенції (повноважень) у посадової особи, якою видано наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20 серпня 2020 року за №90/1 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », внаслідок чого цей наказ скасувати;
-          визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 26 листопада 2020 року №116/1 «Про звільнення ОСОБА_1 »
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
13 липня 2021 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №200/12247/20-а є посилання у касаційній скарзі на пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник указує, що станом на дату подання касаційної скарги відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування абзацу 2 пункту 16 Порядку №1074, статті 87 Закону №889-VIII (у редакції Закону №440-ІХ від 14 січня 2020 року), частини четвертої статті 40 КЗпП (у редакції Закону №113-ІХ від 19 вересня 2019 року), частини шостої статті 49-2 КЗпП (у редакції Закону №378-ІХ від 12 грудня 2019 року) у подібних правовідносинах.
Обґрунтовуючи посилання на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що згідно з частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої  статті 328  цього Кодексу; або
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;
4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Так, судами попередніх інстанцій не досліджено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24 січня 2020 року (код ЄДРПОУ 34898944); судом апеляційної інстанції необґрунтовано відхилено доповнення до апеляційної скарги; судами попередніх інстанцій установлено обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимого доказу, а саме наказу від 31 липня 2020 року №9/4 «Про внесення змін до наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27 жовтня 2019 року №776/4».
Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Щодо посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження Суд зазначає, що скаржник у касаційній скарзі цитує абзаци з постанов Верховного Суду, однак не обґрунтовує яку саме норму права судами попередніх інстанцій застосовано без урахування висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах та не наводить обґрунтування подібності таких правовідносин із цією справою, що не узгоджується з положеннями частини четвертої статті 328 КАС України, а тому не береться Судом до уваги.
Скаржником, також, указано, що суди помилково розглянули цю справу у порядку спрощеного позовного провадження, що за змістом відповідає пункту 2 частини другої статті 353 КАС України.
Так, відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України, у редакції на час спірних правовідносин, виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У цій справі суд першої інстанції, урахувавши положення статті 257 КАС України, розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, посилаючись у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, позивачем не викладено обставин, які свідчили б про необхідність її розгляду за правилами загального позовного провадження.
З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 2 частини другої статті 353 КАС України.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 121, 287, 328-330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України Суд, -
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі №200/12247/20-а.
Витребувати з Донецького окружного адміністративного суду матеріали справи №200/12247/20-а.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
А.В. Жук
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду