П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/13332/20	
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.
                         при секретарі:               Шатан В.О.  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2021р. по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом, -

В С Т А Н О В И Л А:
          У листопаді 2020р. ГУ ДПС в Одеській області звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути суму податкової заборгованості у розмірі 101 031,52грн:
          - по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 93 831,28грн. на бюджетний рахунок UA828999980333159341000015008, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, КБК 11010500, отримувач коштів УК у м. Одесі/Приморський район;
          - по військовому збору у сумі 7 200,24грн. на бюджетний рахунок UA848999980313020063000015008, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, КБК 11011001, отримувач коштів УК у м. Одесі/Приморський район.
          В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у відповідності до довідки-розрахунку заборгованості та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ОСОБА_1 перед бюджетом складає 101 031,52грн.. Зазначена заборгованість виникла з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та військового збору. 
Позивач зазначає, що винесена на адресу ФОП ОСОБА_1 вимога про сплату боргу (недоїмки) наразі набула статусу узгодженої. 
У добровільному порядку ФОП ОСОБА_1 узгоджені податкові зобов`язання не сплачує. Контролюючим органом, у свою чергу, було здійснено всі заходи спрямовані для погашення податкової заборгованості, однак, вищевказані дії ГУ ДПС в Одеській області не призвели до повного погашення податкового боргу.
Посилаючись на вказане просило позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2021р. адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 суму податкової заборгованості з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 93 831,28грн. на бюджетний рахунок UA828999980333159341000015008, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, КБК 11010500, отримувач коштів УК у м. Одесі/Приморський район.
Стягнуто з ОСОБА_1 суму податкової заборгованості з військового збору у розмірі 7 200,24грн. на бюджетний рахунок UA848999980313020063000015008, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, КБК 11011001, отримувач коштів УК у м. Одесі/Приморський район.
В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки доказів погашення заборгованості чи оскарження податкової вимоги про сплату боргу станом на час розгляду справи відповідачкою не надано, тому позовні вимоги є обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що з розрахунку податкового боргу фізичної особи-платника податків (ФО-ПП) ОСОБА_1 вбачається, що за останньою обліковується податковий борг у загальній сумі 101 031,52грн. (а.с.7).
Заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та військового збору, виникла у зв`язку з поданням платником податків податкових декларацій про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) за №150202, 150225, 150218 від 9.12.2019р. (а.с.13-18).
У зв`язку із несплатою ОСОБА_1 узгоджених грошових зобов`язань, контролюючим органом сформовано та направлено останній рекомендованим повідомленням за місцем реєстрації фізичної особи податкову вимогу форми «Ф» №217247-50 від 11.12.2019р., яка була отримана ОСОБА_1 – 25.07.2020р. (а.с.19-20).
Відповідно до довідки ГУ ДПС в Одеській області, інтегрованих карток платника податків ОСОБА_1 за останньою обліковується податкова заборгованість на загальну суму 101 031,52грн. (а.с.7-12). 
У зв`язку із тим, що відповідачка добровільно так і не сплатила податковий борг по вказаній вимозі, податковий орган звернувся в суд із відповідним позовом.
Перевіряючи наявність підстав для стягнення суми податкової заборгованості по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, та по військовому збору з відповідачки, колегія суддів виходить з наступного.
Приписами ч.2  ст. 19 Конституції України  визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Положеннями п.15.1 ст.15 ПК України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
У відповідності до п.6.1 ст.6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
За правилами пп.16.1.3 та 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що згідно з деклараціями про майновий стан і доходи за №150202, 150225, 150218 від 9.12.2019р., відповідачкою визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 93 831,28грн. та з військового збору у розмірі 7 200грн. (а.с.13-18).
Самостійно нараховані відповідачкою суми податкового зобов`язання у податкових деклараціях про майновий стан і доходи не сплачені у встановлений ПК України строк, відтак вказані суми набули статусу податкового боргу.
Так, за правилами п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п.59.5 зазначеної статті, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На виконання вищезазначених приписів податкового законодавства, податковим органом прийнято та направлено ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» за №217247-50 від 11.12.2019р., на загальну суму 93 831,28грн. (а.с.19).
Вказана вимога направлена ОСОБА_1 на адресу її реєстрації та була нею отримана – 25.07.2020р. (а.с.20).
При цьому, судова колегія зазначає, що у відповідності до п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п.42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п.87.2 ст.87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Згідно з п.87.11 ст.87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
У відповідності до п.95.1-95.2 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Аналізуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що юридичним фактом з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що наявні усі законні підстави для стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 101 031,52грн..
При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що в матеріалах судової справи відсутні докази сплати ОСОБА_1 нарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань, або наявність судового рішення про скасування податкової вимоги про стягнення заборгованості за податковим зобов`язанням.
Під час судового засідання в апеляційному суді відповідачка та її представник зазначали, що ОСОБА_1 не підписувала та не подавала до податкового органу спірні податкові декларації про майновий стан і доходи, а тому вимоги ДПС щодо стягнення з останньої податкового боргу є необґрунтованим та незаконним. Однак, судова колегія зазначає, що податкова вимога на час розгляду даної справи, за не виконання якої і було нараховано податкову заборгованість, в судовому або адміністративному порядку оскаржена не була, а тому є узгодженою та чинною. 
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про те, оскільки ОСОБА_1 не виконала обов`язку платника податку, передбаченого податковим законодавством та не сплатила у добровільному порядку податковий борг, а тому наявні усі законні підстави для задоволення позовних вимог ДПС в повному обсязі. 
В доводах апеляційної скарги апелянт посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2021р. – залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                          О.В.Яковлєв