ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 вересня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №592/3273/21 
Номер провадження 22-ц/816/1362/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»
на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2021 року, ухваленого у складі судді Онайка Р.А. у м. Суми, 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк»» (далі – АТ «А-Банк»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувало тим, що 21 серпня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитними.
Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 27 грудня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 15526 грн 57 коп., яка складається із: 11079,12 грн - заборгованості за кредитом, 4397,45 грн - заборгованості за відсотками, 50 грн – штраф, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.
Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2021 року позов АТ «А-Банк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "А-Банк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 серпня 2018 року в розмірі 11079,12 грн (заборгованість за тілом кредиту), витрати по справі у розмірі 1619,78 грн, а всього 12698,90 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду, АТ "А-Банк" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить скасувати судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та неустойки у виді штрафу, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив факт ознайомлення з умовами надання банківських послуг, з якими погодився. Вказує на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту в якому чітко зазначені всі істотні умови кредитування, строки, процентна ставка та ін. Зазначає, що право на отримання позикодавцем від позичальника процентів за користування кредитом передбачена також статтями 1048, 1054 ЦК України. 
Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.
Відповідач у встановлений судом строк письмового відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи АТ «А-Банк» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками та неустойкою, суд першої інстанції виходив з того, що інформація щодо умов кредитування, зазначена у підписаному сторонами паспорті споживчого кредитування, була актуальна у період з 21 серпня 2018 року по 01 січня 2019 року, коли відповідач не мав заборгованості за кредитом, доказів ознайомлення відповідача з умовами кредитування після 01 січня 2019 року позивач не надав, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками та неустойкою.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 серпня 2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 8) та Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», у якому визначені умови кредитного договору, зокрема, розмір ліміту - до 50000 грн, строк кредитування – 240 місяців, відсоткова ставка у межах пільгового періоду – 0,000001% річних, базова процентна ставка - 3,9% в місяць (46,8% річних) за карткою «Універсальна», 3,7% в місяць (44,4% річних) за карткою «Універсальна Gold», а також передбачено розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 7,8% у місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) за карткою «Універсальна», та 7,4 % у місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) за карткою «Універсальна Gold». У пункті 6 паспорту споживчого кредиту також зазначено, що пеня в наслідок прострочення виконання та /або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит не застосовується, розмір штрафу не встановлений (а.с. 8-9).
Додані банком до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», які були предметом дослідження в суді першої інстанції, не підписані відповідачем (а.с. 9 зворот – 13, 14).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 21 серпня 2018 року станом на 27 грудня 2020 року становить 15526 грн 57 коп., яка складається із: 11079,12 грн - заборгованості за кредитом, 4397,45 грн - заборгованості за відсотками, 50 грн – штраф (а.с. 7).
Підставами позовних вимог АТ «Акцент-Банк» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, та стягнення заборгованості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюютьсяоднаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитом, позивач заявив до стягнення окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та штрафом.
Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, надав Анкету-заяву позичальника, витяг з Тарифів користування кредитною карткою, витяг з Умов і правил надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту.
При цьому, як правильно вказав суд першої інстанції витяг з Тарифів користування кредитною карткою та витяг з Умов і правил надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника не можуть розцінюватись, як складова укладеного сторонами договору, оскільки заявник не надав належних доказів того, що саме на викладених у цих документах умовах сторони уклали кредитний договір. 
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»  ОСОБА_1 була надана інформація про умови споживчого кредитування. 21 серпня 2018 року позичальник підписав Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», що згідно з абзацем 2 частини 2 статті 9 вказаного Закону свідчить про виконання кредитодавцем вимог щодо надання споживачу інформації про споживчий кредит до укладення договору (а.с. 8 зворот - 9).
Тобто матеріалами справи підтверджується, що відповідач, підписавши Паспорт споживчого кредиту, погодився із сплатою процентів за користування кредитними коштами поза межами пільгового періоду у розмірі 46,8% річних для картки «Універсальна» та 44,4% для картки «Універсальна Gold». 
Уклавши кредитний договір 21 серпня 2018 року ОСОБА_1 цього ж дня скористався кредитними коштами у розмірі 1110 грн, тим самим погодився із зазначеними банком у Паспорті споживчого кредиту умовами. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вказівка банку на актуальність інформації у Паспорті споживчого кредиту до 01 січня 2019 року є терміном дії такої кредитної пропозиції банку на ринку фінансових послуг, адресованої необмеженому колу осіб – потенційних позичальників, а не строком дії зазначених умов для конкретного позичальника.
Прийнявши 21 серпня 2018 року пропозицію банку на умовах, зазначених у паспорті кредитування, ОСОБА_1 уклав кредитний договір з АТ «А-Банк» на строк 240 місяців. 
Тобто сторони узгодили строк дії кредитного договору на умовах, визначених у Паспорті споживчого кредиту, у редакції підписаній сторонами. 
Відсотки за користування кредитними коштами за період з 21 серпня 2018 року по 30 квітня 2019 року обраховано банком виходячи з 46,8 % річних, за період з 16 травня 2019 року по грудень 2020 року – 44,4 % річних, тобто у розмірі відсоткових ставок, що були погоджені сторонами кредитного договору за паспортом споживчого кредиту.
Зменшення кредитором відсоткової ставки в односторонньому порядку не заборонено законом.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 27 грудня 2020 року борг відповідача за відсотками становить 4397,45 грн, що були обраховані виходячи з узгодженої між сторонами договору процентної ставки, а тому підлягають стягненню на користь позивача. 
Щодо вимог про стягнення штрафу у розмірі 50 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави, порядок нарахування та розмір неустойки у вигляді штрафу сторони не погодили, а отже заборгованість в цій частині стягненню не підлягає.
За встановленої невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позову про стягнення заборгованості за відсотками, підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь банку 4397,45 грн заборгованості по відсоткам.
В іншій оскарженій частині рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування в цій частині відсутні.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи межі задоволення позову та апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2273, 19 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову. 
Також, з відповідача на користь банку підлягає стягненню 3367 грн 54 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.
Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 4397,45 грн заборгованості по відсоткам. 
Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2021 року в частині розподілу судових витрат змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2263,19 грн. 
В іншій частині рішення залишити без змін. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3367,54 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                          О.І. Собина

Судді:                                                                                         О.Ю. Кононенко 

                                                                                 В.І.Криворотенко