Єдиний унікальний номер справи 752/8729/19
Провадження №22-ц/824/10741/2021

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року                                                                                                            місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді     Журби С.О., 
суддів                           Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Сас Ю.В.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієва Гусейн Азіз Огли, акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 про визнання незаконними і скасування рішення про державну реєстрацію та запису про державну реєстрацію,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до державного реєстратора комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієва Гусейн Азіз Огли про визнання незаконними і скасування рішення про державну реєстрацію та запису про державну реєстрацію.
В обґрунтування позову зазначила, що з червня 1999 року по червень 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого вони мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом 3 групи з дитинства. 
В період шлюбу за спільні кошти нею та її колишнім чоловіком за інвестиційним договором № 144.12. від 28.02.2004 року було придбано спільне майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , котра була зареєстрована за ОСОБА_2 . 
23.04.2008 року ОСОБА_2 нібито для проведення ремонту квартири та придбання меблів та побутової техніки уклав з АКБСР «Укрсоцбанк» договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 380/1190/08-Пі, за умовами якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти з остаточним терміном повернення 22.04.2023 року. Після укладення договору ОСОБА_2 упродовж декількох місяців 2008 року отримав у АТ «Укрсоцбанк» загалом 76 586,56 доларів США і в подальшому свій обов`язок по поверненню банку запозичених кредитних кошті не виконував. 
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 за її згодою передав в іпотеку АТ «Укрсоцбанк» за іпотечним договором № 04/1-249 від 23.04.2008 року квартиру АДРЕСА_1 , проте разом із банком свідомо приховав від неї ряд істотних обставин, які впливали на правильне усвідомлення нею як співвласником предмета іпотеки природи даного правочину, а також прав та обов`язків його сторін. 
В подальшому сімейні відносини між нею та ОСОБА_2 погіршилися, оскільки останній приблизно з кінця 2007 року проживав у незареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, з якою згодом створив нову сім`ю, внаслідок чого рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.05.2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.07.2010 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 було розірвано. 
В позасудовому порядку ними не було вирішено питання про поділ майна, тому спір було вирішено в судовому порядку. Зокрема, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2013 року у справі № 2-214/2 в порядку поділу спільного майна подружжя за нею було визнано право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_2 - право власності на 1/3 її частки. Речові права позивача на 2/3 частки квартири були зареєстровані в установленому порядку. Крім того, вказаним судовим рішенням було встановлено, що кошти, отримані за кредитним договором № 380/1190/08-Пі від 23.04.2008 року, не були отримані та витрачені в інтересах сім`ї, тому останні є особистим грошовим зобов`язанням ОСОБА_2 . 
В подальшому АТ «Укрсоцбанк» із залученням колекторської фірми «Укрборг» розпочали активні юридичні та фактичні дії по зверненню стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , при цьому та обставина, що вона не є ні стороною, ні поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_2 , банком до уваги не приймалась. Як наслідок, вона була вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів із позовом до АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору № 04/1-249 від 23.04.2008 року недійсним, в рамках розгляду якого Голосіївським районним судом м. Києва ухвалою від 20.08.2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.04.2019 року, було вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам до розгляду справи вчиняти будь-які дії майнового характеру стосовно квартири АДРЕСА_1 . 
Незважаючи на наявну судову заборону, АТ «Укрсоцбанк» у протиправний спосіб провів державну реєстрацію речових прав на спірну квартиру за собою. Позивач вважає, що дії по державній реєстрації були проведені з порушенням вимог законодавства, державним реєстратором не вчинено всіх дій, обов`язковість яких визначена законом, реєстрація здійснена за наявності існуючої заборони на такі дії, що призвело до порушення її права на житло, яке підлягає відновленню в судовому порядку.
У зв`язку з вищевикладеним позивач просила суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Світоч» Алієва Гусейн Азіз Огли про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на користь АТ «Укрсоцбанк»; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності запис про право власності 30365599 про реєстрацію за АТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру, житловою площею 96,9 м2, загальною площею 157,1 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що здійснений 15.02.2019 року державним реєстратором КП «Світоч» Алієвим Гусейн Азіз Огли; вирішити питання судових витрат у справі.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року позов задоволено частково; скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності 30365599 про реєстрацію за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» правонаступник АТ «Альфа-Банк» право власності на квартиру, житловою площею 96,9 кв.м, загальною площею 157,1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що здійснений 15.02.2019 року державним реєстратором комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієвим Гусейн Азіз Огли; стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн. В іншій частині вимог було відмовлено.
 Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,  АТ «Альфа-Банк» надіслав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову 
05.07.2021 року позивач направив відзив на апеляційну скаргу, я кому, не погоджуючись із доводами викладеними у апеляційній скарзі, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що вказане рішення відповідає наведеним вимогам з огляду на наступне:
Під час розгляду справи судом встановлено, що 23.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 380/1190/08-Пі, згідно до умов якого останній отримав у кредит грошові кошти в сумі 76 586,56 доларів США зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення боргу 22.04.2023 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_2 передав в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» належну йому квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , про що було укладено іпотечний договір № 04/1-249 від 23.04.2008 року. 
Пунктом 4.5. вказаного іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленим ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем і відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; в інший спосіб, визначений законодавством України, або визначений домовленістю сторін.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, ПАТ «Укрсоцбанк» про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , треті особи: ПАТ «Укрсоцбанк», орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про поділ спільного майна подружжя за ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 зареєструвала за собою право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Вказаним судовим рішенням було встановлено, що кошти, отримані за кредитним договором № 380/1190/08-Пі від 23.04.2008 року, не були отримані та витрачені в інтересах сім`ї, тому вони є особистим грошовим зобов`язанням ОСОБА_2 . 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.08.2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.04.2019 року, постановленою в рамках розгляду справи за позовом  ОСОБА_2 до АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору № 04/1-249 від 23.04.2008 року недійсним, було вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам до розгляду справи вчиняти будь-які дії майнового характеру стосовно квартири АДРЕСА_1 .
19.02.2019 року на підставі рішення державного реєстратора КП «Світоч» Алієва Гусейн Азіз Огли про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 45604187, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис № 30365599 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк». Підставою виникнення права власності реєстратором вказано доказ направлення повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: б/н, видане 24.11.2018 року, видавник: ПАТ «Укрпошта»; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, серія та номер: б/н, виданий 25.09.2017 року, видавник: ПАТ «Укрсоцбанк»; договір про надання кредиту, серія та номер: 380/1190/08-Пі, виданий 03.04.2008 року, видавник: Сторони: АКБ СР «Укрсоцбанк»; іпотечний договір, серія на номер: 040/242, виданий 03.04.2008 року, видавник: АКБ СР «Укрсоцбанк».
Згідно відомостей з Єдиного  державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк».
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк» проведена всупереч норм чинного законодавства за наявності прямої судової заборони на це. При цьому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності.
Свою незгоду з рішенням суду першої інстанції апелянт обґрунтовував тим, що на час здійснення реєстрації права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк» не було такої підстави для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем як наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень інших речових прав. 
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із такими доводами апелянта з огляду на наступне:
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України 35-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право  на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили. У розумінні практики Європейського суду  ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.08.2018 року, яка вступила в силу було встановлено заборону АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дій майнового характеру стосовно спірної квартири. Таким чином здійснення державним реєстратором реєстрації запису реєстрацію про права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк» є порушенням прямої заборони, встановленої відповідним рішенням суду, відтак є незаконним, що і було констатовано судом першої інстанції. 
Окремо звертає суд увагу й на неналежність доводів апелянта щодо відсутності законних перешкод для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Зокрема, апелянт зазначав, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018 року, ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про  державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було доповнено пунктом 7, в якому зазначено, що наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Вказані зміни були введені в дію з 04 лютого 2019 року. За таких умов апелянт вважає, що наявність наступних після іпотеки обтяжень майна будь-якого характеру не перешкоджає іпотекодержателю зареєструвати за собою право власності га предмет іпотеки. 
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із таким твердженням апелянта. 
Про-перше, в частині 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» вказано, що даний закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім ч. 4 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію вказаного закону. Таким чином внесені вже після укладення іпотечного договору № 04/1-249 від 23.04.2008 року зміни до ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про  державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не розповсюджують свою дію на випадки застосування ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» в даних правовідносинах. По-друге, апелянт не звернув увагу на те, що вищевказані норми «Про  державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за своєю природою стосуються наступних зареєстрованих обтяжень нерухомого майна, однак ніяк не встановленої прямої заборони суду, яка після набрання судовим рішенням чинності набуває сили закону. 
За таких умов суд першої інстанції прийшов до вірного рішення по суті позовних вимог, відтак підстави для скасування такого рішення у апеляційного суду відсутні. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни судових рішень суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні. 
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення. 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана 

                                                                                                                     К.П. Приходько