Номер провадження: 22-ц/813/557/21 
Номер справи місцевого суду: 521/6616/19
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       12.08.2021 року                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
при секретарі - Вівчар Ю.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , 
переглянувши справу №521/6616/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року у складі судді Мирончук Н.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 17 квітня 2019 року до суду з вищевказаним позовом, вказала, що у 2011 році відповідач ОСОБА_3 пообіцяв надати посередницькі послуги у придбанні квартири в м. Одесі, для чого протягом з серпня 2011 року по лютий 2012 року отримав від неї ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 10900,00 доларів США для виконання обумовленого зобов`язання до 15 січня 2012 року. Проте зобов`язання не виконав, надав 18 травня 2012 року розписку, в якій підтвердив отримання від ОСОБА_1 грошових коштів, невиконання зобов`язання та пообіцяв повернути кошти. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просила в порядку передбаченої статтею 1053 ЦК України новації зобов`язання у позикове зобов`язання стягнути з відповідача ОСОБА_3 борг в сумі 304075,00 грн., 3% річних в сумі 4561,08 грн., інфляційні втрати за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року в сумі 19156,72 грн., а всього стягнути 327792,80 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 3277,93 грн. (а.с.2-3).
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.23).
Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що з огляду на зазначені позивачем фактичні обставини, відповідач зобов`язався надати посередницькі послуги у придбанні нерухомості в м. Одесі та реєстрації права власності, які мали бути виконані до 15 січня 2012 року. Тобто, відносини, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у 2011 році, визначали укладення правочину з наданням послуги, що підтверджує надана позивачем розписка від 18 травня 2012 року. Розписка встановлює характер домовленостей між позивачем та відповідачем, які мали місце ще у 2011 році з приводу обставин, умов та строку надання останнім саме представницьких послуг у придбанні нерухомості та її оформленні, а також отриманих на їх виконання у період з серпня 2011 року по лютий 2012 року грошових коштів. Доводи позивача щодо укладення 18 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору позики в порядку новації боргу не відповідають природі справжніх правовідносин, існування ознак новації як способу припинення за домовленістю сторін первісного зобов`язання новим зобов`язанням не доведено. Приведені стороною позивача обґрунтування позовних вимог та додані на їх підтвердження докази, зокрема, розписка, визначають визнання боржником не виконання своїх первинних зобов`язань в обумовлений домовленостями строк, які він у разі їх не виконання в подальшому, зобов`язується повернути отримані на це грошові кошти. Тобто, будь-яких домовленостей про припинення обов`язку з продовження надання відповідачем посередницьких послуг (допомоги у придбанні квартир та їх подальшого оформлення), надані позивачем докази не містять. Оскільки на підтвердження наявності угоди (договору), де обумовлено про припинення зобов`язання, яке раніше діяло між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та заміну його новим зобов`язанням, стороною позивача відповідних доказів не надано, то відсутні правові підстави вважати, що 18 травня 2012 року у взаємовідносинах між позивачем та відповідачем відбулася новація (а.с.29-32).
30 січня 2020 року представник в інтересах ОСОБА_3 подав заяву про застосування позовної давності (а.с.67-68). 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог (а.с.89-92). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 2 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог (а.с.96-98). 
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в доведеності новації. Між сторонами було одне зобов`язання (допомогти ОСОБА_1 у придбанні та оформленні квартири), яке за домовленістю сторін було замінено на інше (повернення коштів (боргу) в разі не виконання зобов`язання). За змістом розписки від 18 травня 2012 року ОСОБА_3 не вказує ні кінцевий строк для виконання ним своїх зобов`язань, ні кінцевий строк повернення грошових коштів (у разі невиконання зобов`язань). За змістом розписки у разі, якщо ОСОБА_3 не виконує свої зобов`язання, то ОСОБА_1 мала безумовне право на повернення всіх коштів (боргу). ОСОБА_1 мала законні підстави чекати на виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань стільки, скільки вважала за потрібне, а ОСОБА_3 за першою вимогою ОСОБА_1 про виконання зобов`язання або повернення коштів, мав у семиденний строк або виконати свої зобов`язання щодо квартири та її реєстрації або ж повернути усі кошти. У відносинах, що склалися між сторонами, відбулася новація договору, а саме зобов`язання за договором про надання послуг були замінені зобов`язанням, зазначеним у розписці від 18 травня 2012 року про обов`язок повернути кошти. ОСОБА_1 про порушене право дізналася в кінці 2016 року, тоді ж 2 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом про стягнення боргу, тому позовну давність слід відраховувати з 2 листопада 2016 року, з огляду на що строк не є пропущеним. 
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що новація між сторонами не відбулася (а.с.130-133). 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
18 травня 2012 року ОСОБА_3 надав розписку, за змістом якої підтвердив те, що отримав грошові кошти на оформлення в МБТІ громадянам квартир, зокрема, від ОСОБА_1 10900 у.о. та 12500 грн., зобов`язання повинні були бути закриті на 15 січня 2012 року, в силу обставин питання переносилось, він несе відповідальність, проведе розрахунок з вказаним особами у відсотковому відношенні, розрахунок буде проведено в повному обсязі у випадку не вирішення питання (а.с.7). 
Стаття 1053 ЦК України передбачає новацію боргу у позикове зобов`язання. Відповідно до положень даної норми матеріального права за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням; заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). 
Отже, положення статті 1053 ЦК України застосовуються до новації в позикове зобов`язання будь-якого боргу, який виник з договору чи іншого правочину. При цьому новація боргу у позикове зобов`язання повинна здійснюватися з дотриманням вимог статті 604 ЦК України, що регулює особливості припинення зобов`язання за домовленістю сторін.
Згідно частини 2 статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутній будь-який письмовий договір, в тому числі й договір про надання послуг. При цьому позивач посилається, а відповідач не заперечує, що між сторонами була усна домовленість щодо надання відповідачем посередницьких послуг у придбанні та оформленні нерухомості в м. Одесі, на виконання домовленості відповідач отримав від позивача грошові кошти. 
Правовідносини з надання послуг врегульовано Главою 63 ЦК України, послуги є об`єктом цивільних прав, відповідно договори з надання послуг входять в систему договірних зобов`язань. 
Згідно положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Оскільки письмовий договір між сторонами відсутній, то не можливо встановити його умови.
Написання ОСОБА_3 розписки від 18 травня 2012 року не мало наслідком новацію боргу за усним договором про надання послуг в позикове зобов`язання, оскільки для висновків про існування новації як способу заміни первісного зобов`язання позиковим зобов`язанням необхідне укладення між тими самими сторонами у письмовій формі нового договору, який обов`язково має передбачати домовленості щодо припинення первинного зобов`язання.
Новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами; новація не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання.
Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання.
Розписка не є договором. 
Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не виникли правовідносини, врегульовані статтею 1053 ЦК України. 
Правові підстави для скасування рішення суду відсутні. 

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 25 серпня 2021 року.

Головуючий Л.М. Вадовська

Судді Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова