ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2021 р.           Справа№ 910/18574/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Куксова В.В. 
          Станіка С.Р. 

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 08.07.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Інформаційні судові системи» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 (повний текст рішення підписано 26.04.2021)

у справі №910/18574/20 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»
до Державного підприємства «Інформаційні судові системи»
про витребування майна, стягнення боргу, неустойки

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Інформаційні судові системи» (далі - ДП «Інформаційні судові системи», відповідач) про витребування майна, стягнення боргу, неустойки за договором оперативного лізингу (найму).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним і відповідачем договору оперативного лізингу (найму) № 91018751 від 14 червня 2013 р., додаткової угоди від 30 квітня 2015 р. до цього договору, останній не сплатив належні за користування автомобілем Audi A6 2,0 TFSI, 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , протягом лютого-червня 2020 р. лізингові платежі, заборгувавши 122397,02 грн. Строк оперативного лізингу (найму) автомобіля за договором з урахуванням умов додаткової угоди сплив 21 червня 2020 р.
З цих підстав позивач просив задовольнити позов, вилучити від відповідача автомобіль Audi A6 2,0 TFSI, 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , стягнути з відповідача на свою користь 122397,02 грн боргу, 1649,83 грн пені, а також понесені ним по справі судові витрати.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» задоволено.
Стягнуто із Державного підприємства «Інформаційні судові системи» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» 122397,02 грн боргу, 1649,83 грн пені, 9140,84 грн витрат по оплаті судового збору.
Витребувано від Державного підприємства «Інформаційні судові системи» та передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» автомобіль Audi A6 2,0 TFSI, 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 вартістю 485342,25 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство «Інформаційні судові системи» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі №910/18574/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи, судом не було перевірено суму заборгованості та справу розглянуто за відсутності відповідача, хоча ДП «Інформаційні судові системи» було подано клопотання про відкладення, а тому, на думку скаржника, рішення суду про задоволення позову прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, а у задоволенні позову слід відмовити.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №910/18574/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Чорногуз М.Г., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Інформаційні судові системи» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021, розгляд справи призначено на 10.06.2021.
У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «Порше Лізинг Україна» заперечило проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі відповідача, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях, а рішення місцевого господарського суду від 20.04.2021 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
У зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. 10.06.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.06.2021 у справі №910/18574/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 справу №910/18574/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Куксов В.В. Розгляд справи призначено на 08.07.2021.
08.07.2021 від скаржника до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи докази, а саме Акт прийому-передачі до Додатку № 00007752 від 14.06.2013 Договору оперативного лізингу (найму) № 91018751 від 14.06.2013 складеного та підписано 09.06.2021 між позивачем, відповідачем та ТОВ «Автосоюз» (представник наймодавця - ТОВ «Порше Лізинг Україна»).
Представник відповідача у судовому засіданні надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому, представник ДП «Інформаційні судові системи» підтримав подане клопотання про долучення до матеріалів справи Акт прийому-передачі предмета лізингу та просив врахувати вказаний доказ при розгляді апеляційної скарги у даній справі. Зазначив, що предмет лізингу було повернуто позивачу після розгляду справи у суді першої інстанції лише - 09.06.2021, а тому не було можливості подати такий доказ раніше.
Представник позивача у судовому засіданні також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Щодо поданого доказу - Акта прийому-передачі, представник позивача підтвердив, повернення предмета лізингу за вказаним Актом прийому-передачі до Додатку № 00007752 від 14.06.2013 Договору оперативного лізингу (найму) № 91018751 від 14.06.2013 та не заперечив проти прийняття такого доказу до матеріалів справи та врахування його під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Враховуючи приписи ст. 269 Господарського процесуального кодексу України та те, що предмет лізингу було повернуто позивачу лише після розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів задовольняє клопотання скаржника про долучення до матеріалів справи Акт прийому-передачі до Додатку № 00007752 від 14.06.2013 Договору оперативного лізингу (найму) № 91018751 від 14.06.2013.
Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід скасувати частково з одночасним закриттям провадження у справі в частині повернення предмета лізингу, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 14.06.2013 між ТОВ «Порше Лізинг Україна» (наймодавець) та Державним підприємством «Інформаційні судові системи» було укладено договір оперативного лізингу (найму) № 91018751.
Відповідно до п. І - ІІІ договору, об`єктом оперативного лізингу є один чи більше транспортних засобів. Інформація щодо типу кожного автомобіля, державного номеру, року виробництва, номеру шасі, двигуна та першої реєстрації колишнього використання окремого автомобіля визначається у відповідному додатку щодо кожного автомобіля до цього контракту, що є його невід`ємними частинами. Конкретні домовленості стосовно умов оперативного лізингу кожного окремого автомобіля, включаючи його вартість, строк найму, суми орендних платежів та строк їх сплати та інші умови визначаються у відповідних додатках до цього контракту, що ж його невід`ємними частинами.
Відповідно до п. 3.1. - 3.2. договору, об`єктом найму за контрактом є транспортний засіб, визначений у контракті, що належить на праві власності наймодавцю. Автомобіль був обраний наймачем та в повній мірі відповідає вимогам наймача. Автомобіль був або буде придбаний наймодавцем у дилера відповідно до специфікації, узгодженої з наймачем, за домовленістю сторін, якої було досягнуто до укладення контракту. Наймодавець передає автомобіль у користування наймачеві, а наймач зобов`язується прийняти та користуватися автомобілем, сплачувати наймодавцю встановлені контрактом орендні платежі, повернути автомобіль наймодавцю відповідно до умов контракту.
Відповідно до п. 3.3. договору, наймач підтверджує, що характеристики та стан автомобіля повністю відповідають вимогам наймача. Підписання акта приймання - передачі автомобіля наймач підтверджує, що він в присутності дилера перевірив справність автомобіля і що на момент підписання акта приймання - передачі автомобіля автомобіль знаходиться у справному стані.
Відповідно до п. 4.1. - 4.3. договору, наймодавець зберігатиме за собою право власності на автомобіль, в той час як наймач матиме право на користування автомобілем впродовж усього строку дії контракту. Сторони можуть домовиться про продаж автомобіля наймачеві після завершення строку дії контракту. У цьому випадку продаж буде здійснено на умовах окремої угоди, укладеної сторонами. Наймач покриває всі витрати, понесені сторонами при передачі та поверненні автомобіля за контрактом та в процесі користування автомобілем протягом строку дії контракту.
Відповідно до п. 5.1. договору, сторони оформлюють передачу автомобіля наймачеві та повернення автомобіля наймодавцю шляхом підписання акта приймання - передачі. Будь - які дефекти автомобіля фіксуються в акті приймання - передачі. Якщо з боку сторін немає заперечень в акті приймання - передачі, автомобіль вважається таким, що був, відповідно, переданий або повернутий в належному стані та у відповідності до вимог контракту.
Відповідно до п. 5.2. договору, наймодавець забезпечує передачу автомобіля наймачеві лише після сплати останнім у повному обсязі на користь наймодавця наступних платежів: орендного платежу за перший період найму та адміністративного платежу; додаткових витрат, понесених наймодавцем згідно з цим контрактом, у тому числі, але не виключно, витрат, що пов`язані х передачею автомобіля наймачеві.
Відповідно до п. 5.4. договору, у будь - якому випадку орендні платежі, що сплачуються наймачем повинні покривати весь фактичний строк користування автомобілем, з моменту отримання до повернення відповідно до актів приймання - передачі.
Відповідно до п. 6.1. договору, за користування автомобілем наймач зобов`язується щомісяця виплачувати наймодавцю орендні платежі, розмір яких визначено у контракті. Наймач також сплатить наймодавцю адміністративний платіж, та всі інші платежі як це передбачено контрактом, не пізніше ніж протягом 10 робочих днів з моменту відправлення наймодавцем відповідного рахунка, якщо інше не зазначено в контракті.
Відповідно до п. 6.2. договору, розмір орендних платежів за контрактом підлягає розрахунку наймодавцем щомісяця. Орендний платіж встановлюється в українських гривнях шляхом множення розміру орендного платежу для відповідного місяця на курс обміну дол. США/євро до гривні, установленого українським комерційним банком, визначеним наймодавцем, як це зазначено у наступному пункті 6.3. контракту. Протягом строку дії контракту обчислення розміру орендних платежів здійснюється без урахування індексації. Перегляд розміру орендних платежів може бути узгоджений в додатках до контракту.
Відповідно до п. 6.5. договору, наймач зобов`язується щомісячно сплачувати орендні платежі на рахунок, зазначений наймодавцем у контракті, не пізніше 15-го календарного дня поточного місяця. У разі неотримання рахунка до 15 числа поточного місяця, за який повинен бути сплачений орендний платіж, наймач зобов`язаний сплатити відповідний платіж у розмірі, установленому у контракті, до 15 числа цього місяця, а після отримання рахунка - доплатити відповідну різницю між сплаченою сумою та сумою, визначеною у рахунку.
Відповідно до п. 6.11. договору, якщо наймач здійснює платежі, що не покривають усі його зобов`язання перед наймодавцем та/або затримує платежі, сторони погоджуються, що суми, виплачені наймодавцю, будуть розподілятися у наступній черговості: 1) штрафні санкції за прострочення; 2) орендні платежі; 3) компенсації інших витрат наймодавця відповідно до умов контракту. Якщо наймач має декілька об`єктів оперативного лізингу, платежі будуть розподілятися з урахуванням найбільш давнього платіжного зобов`язання, що виникає у зв`язку з експлуатацією всіх об`єктів. Наймач не може змінювати цю послідовність, в тому числі шляхом встановлення призначення платежу. Якщо наймач має непогашені зобов`язання станом на дату оплати за декількома договорами, при цьому для кожного окремого договору застосовується порядок, зазначений у цьому пункті.
Відповідно до п. 8.2. - 8.2.2. договору, у випадку прострочення сплати орендного та/або будь - якого іншого платежу за контрактом, до наймач застосовуються наступні санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати орендного платежу та/або будь - якого іншого платежу; штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані наймодавцем: еквівалент 15 дол. США/Євро за першу вимогу, еквівалент 20 дол. США/євро за другу вимогу, еквівалент 25 дол. США/євро за третю вимогу.
Відповідно до п. 8.3. - 8.3.1 договору, якщо наймач прострочить виплату орендного платежу протягом більш, ніж на 10 робочих днів, наймодавець має право: надіслати наймачеві першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо наймач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту отримання першої вимоги щодо сплати, наймодавець надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу щодо сплати, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. У випадку якщо наймач не здійснить оплату у вказаний термін, наймодавець має право направити наймачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку, за пунктом 12.4.2 контракту. Сторони погоджуються, що невиконання зобов`язань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що наймач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов`язання за цим контрактом.
Відповідно до п. 12.1. - 12.3. договору, контракт набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Строк оперативного лізингу щодо кожного автомобіля визначається у відповідному додатку до контракту. Строк оперативного лізингу за контрактом починається з дати підписання сторонами акта приймання - передачі автомобіля. Автомобіль вважається повернутим наймодавцю за умови підписання останнім відповідного акта приймання - передачі. Припинення та продовження строку оперативного лізингу у зміну термінів, визначених у контракті, може бути здійснене за додатковою угодою сторін.
14.06.2013 сторонами було укладено додаток № 00007752 від 14.06.2013 до договору оперативного лізингу № 91018751 від 14.06.2013. Даним додатком сторони визначили об`єкт оперативного лізингу: транспортний засіб типу: Audi A6 2.0 TFSI, рік виробництва: 2013. Вартість автомобіля: еквівалент 60715,06 дол. США, строк найму 60 місяців. Адміністративний платіж: еквівалент 910,73 дол. США. Максимальний річний пробіг автомобіля: 30000 км. Орендні платежі: за перший період найму (фактичний період вказується в акті приймання - передачі автомобіля) : 14542,99 дол. США ( сума еквівалент), строк оплати до 30.06.2013. За кожний наступний повний місяць найму: 1349,95 дол. США, до 15 числа місяця. Усі платежі що підлягають сплати, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в дол. США відповідно до п. 6.3. Контракту.
30.04.2015 сторонами було укладено додаткову угоду до договору оперативного лізингу № 91018751 від 14.06.2013, якою було внесено зміни до додатку № 00007752 від 14.06.2013, а саме, строк найму було збільшено до 84 місяців; розмір орендної плати було викладено в наступній редакції: за кожний наступний повний місяць найму ( крім першого періоду найму) : 1146,16 дол. США, до 15 числа місяця.
До матеріалів справи додано Договір № 133_205773 від 18.06.2013, додаток № 1 до договору купівлі - продажу № 133_205773 від 18.06.2013, рахунок - фактуру № 0000004873 від 19.06.2013.
Отже між Дочірнім підприємством «Ауді центр Віпос» (продавець) та ТОВ «Порше Лізинг Україна» (покупець) було укладено договори купівлі-продажу транспортного засобу (автомобіль) «AUDI A6», 2013 модельного року, двигун 2.0 TFSI , а ТОВ «Порше Лізинг Україна» за ціною 495192,03 грн.
21.06.2013, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ТОВ «Порше лізинг Україна» було проведено державну реєстрацію транспортного засобу AUDI A6».
21.06.2013 між ТОВ «Порше лізинг Україна» (наймодавець) та ДП «Інформаційні судові системи» (наймач) було укладено акт прийому - передачі на підставі договору оперативного лізингу № 91018751 від 14.06.2013 / додатку № 00007752 від 14.06.2013, відповідно до якого наймодавець передав, а наймач прийняв автомобіль «AUDI A6», рік випуску - 2013.
До матеріалів справи додано рахунки - фактури виставлені ТОВ «Порше лізинг Україна» Державному підприємству «Інформаційні судові системи» по сплаті лізингових платежів за додатком № 00007752 від 14.06.2013: № 59200 - 90018751/2 від 03.02.2020 на суму 28596,59 грн за лютий 2020 року; № 59200 - 90018751/3 від 02.03.2020 на суму 28187,42, грн за березень 2020 року; № 59200 - 90018751/4 від 01.04.2020 на суму 31645,37 грн за квітень 2020 року; № 59200 - 90018751/5 від 04.05.2020 на суму 30888,90 грн за травень 2020 року; № 59200 - 90018751/6 від 01.06.2020 на суму 30774,30 грн. Загальна сума лізингових платежів згідно виставлених рахунків становить 122397,02 грн.
До матеріалів справи додано листи (нагадування про несплату): від 05.03.2020, відповідно до якого позивач повідомляв відповідача про наявну в нього заборгованість в розмірі 28596,59 грн, а також про нараховану пеню за прострочення зі сплати орендних платежів у розмірі 62,50 грн і штраф у розмірі 373,95 грн; від 07.04.2020 відповідно до якого позивач повідомляв відповідача про наявну в нього заборгованість в розмірі 29088,45 грн, а також про нараховану пеню за прострочення зі сплати орендних платежів у розмірі 92,84 грн і штраф у розмірі 544,40 грн; від 16.04.2020 відповідно до якого позивач повідомляв відповідача про наявну в нього заборгованість в розмірі 29088,45 грн, а також про нараховану пеню за прострочення зі сплати орендних платежів у розмірі 71,53 грн і штраф у розмірі 679,75 грн.
До матеріалів справи додано рахунки - фактури: № 00493096 від 07.04.2020 відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» нарахувало штраф за вимоги щодо оплати та пеню 10% річних від вчасно невиплаченої суми у загальному розмірі 637,24 грн; № 00493630 від 16.04.2020 відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» нарахувало штраф за вимоги щодо оплати та пеню 10% річних від вчасно невиплаченої суми у загальному розмірі 751,28 грн; № 00497358 від 08.05.2020 відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» нарахувало штраф за вимоги щодо оплати та пеню 10% річних від вчасно невиплаченої суми у загальному розмірі 261,31грн.
Відповідно до Акту прийому-передачі до Додатку № 00007752 від 14.06.2013 Договору оперативного лізингу (найму) № 91018751 від 14.06.2013 складеного та підписано 09.06.2021 між позивачем, відповідачем та ТОВ «Автосоюз» (представник наймодавця - ТОВ «Порше Лізинг Україна»), предмет лізингу (автомобіль Audi A6 2,0 TFSI, 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ) повернуто позивачу.
Згідно частини першої статті 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не установлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути установлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не установлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Враховуючи п. 6.5. договору, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк оплати лізингових платежів за період з лютого 2020 по червень 2020 року у розмірі 122379,02 грн є таким, що настав. Доказів оплати відповідачем вказаної суми заборгованості, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, скаржником суду не надано. Отже, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача основної суми боргу у загальному розмірі 122379,02 грн є обґрунтованою та правомірно задоволена судом.
Щодо вимог про стягнення пені у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки заборгованості та штрафів за направлення нагадувань у розмірі 1649,83 грн колегія суддів відзначає наступне.
Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України установлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Враховуючи наведене та п. 8.2. - 8.2.2. договору, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 1649,83 грн.
Що стосується позовної вимоги про вилучення об`єкта оперативного лізингу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до умов п. 12.7. договору у разі завершення строку оперативного лізингу (найму) або припинення дії договору/розірвання договору, наймач зобов`язаний повернути автомобіль за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані (з урахуванням нормального зносу) за місцезнаходженням наймодавця або за адресою вказаною наймодавцем протягом 3-ох робочих днів від дати завершення строку оперативного лізингу (найму) або отримання відповідної вимоги від наймодавця; у разі припинення/розірвання дії договору за ініціативою наймача протягом 3 робочих днів від дати припинення/розірвання договору.
Наймач зобов`язаний у строки, встановлені наймодавцем, повернути автомобіль наймодавцю у всіх випадках закінчення строку найму, розірвання/припинення контракту. Якщо наймач відмовляється від повернення або затримує повернення автомобіля, наймодавець має право вилучити автомобіль без згоди наймача.
Згідно з п. 4 ст. 10, п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право вимагати повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках. Лізингоодержувач зобов`язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.
Як вірно вказав суд першої інстанції з урахуванням додаткової угоди від 30.04.2015 строк оперативного лізингу (найму) автомобіля за договором сплив 21.06.2020. Отже, вимога про вилучення об`єкта оперативного лізингу правомірно задоволена судом першої інстанції.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.
Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції під час розгляду справи у Північному апеляційному господарському суді у відповідності до Акту прийому-передачі до Додатку № 00007752 від 14.06.2013 Договору оперативного лізингу (найму) № 91018751 від 14.06.2013 складеного та підписано 09.06.2021 між позивачем, відповідачем та ТОВ «Автосоюз» (представник наймодавця - ТОВ «Порше Лізинг Україна»), предмет лізингу (автомобіль Audi A6 2,0 TFSI, 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ) повернуто позивачу.
Пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.
Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
У цій справі предметом вимог за позовною заявою ТОВ «Порше Лізинг Україна» є стягнення заборгованості у розмірі 122397,02 грн, 1649,83 грн пені та витребування майна за договором оперативного лізингу (найму).
Як зазначалось вище та встановлено судом апеляційної інстанції під час розгляду даної апеляційної скарги, за Актом прийому-передачі до Додатку № 00007752 від 14.06.2013 Договору оперативного лізингу (найму) № 91018751 від 14.06.2013 складеного та підписано 09.06.2021 між позивачем, відповідачем та ТОВ «Автосоюз» (представник наймодавця - ТОВ «Порше Лізинг Україна»), предмет лізингу (автомобіль Audi A6 2,0 TFSI, 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ) повернуто позивачу. Отже, за позовною вимогою про вилучення об`єкта оперативного лізингу відсутній предмет спору.
За таких обставин, враховуючи, повернення відповідачем позивачу автомобіль Audi A6 2,0 TFSI, 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , колегія суддів констатує, що у цій справі відсутній предмет спору щодо позовної вимоги про вилучення об`єкта оперативного лізингу, що є підставою для закриття провадження у справі у цій частині згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України та скасування рішення в цій частині на підставі ч. 1 ст. 278 Господарського процесуального кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04 та постановах Верховного Суду від 09.03.2021 у справі №914/1034/18, від 25.07.2019 у справі №916/144/18.
У зв`язку з викладеним колегія суддів вважає за необхідне скасувати частково рішення суду першої інстанції із одночасним закриттям провадження у справі щодо позовної вимоги про вилучення об`єкта оперативного лізингу.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно частини 1 ст. 278 Господарського процесуального кодексу України визначає, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позовної вимоги про витребування від ДП «Інформаційні судові системи» автомобіль Audi A6 2,0 TFSI, 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 та закриття провадження у справі у цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції щодо стягнення 122397,02 грн боргу та 1649,83 грн  пені підлягає залишенню без змін, як таке, що прийняте з  повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин у справі, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне виключити з описової частини рішення суду посилання на автобетонозмішувач на шасі КамАЗ АБС-7ДА, оскільки, автобетонозмішувач на шасі КамАЗ АБС-7ДА не є предметом розгляду даної справи та зазначено у описовій частині рішення помилково.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 129, 231, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Інформаційні судові системи» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі №910/18574/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі №910/18574/20 скасувати частково в частині задоволених позовних вимог про про витребування від Державного підприємства «Інформаційні судові системи»  та передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» автомобіль Audi A6 2,0 TFSI, 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 вартістю 485342,25 грн.
3. Прийняти нове рішення суду, яким в частині витребування від Державного підприємства «Інформаційні судові системи» та передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» автомобіль Audi A6 2,0 TFSI, 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 вартістю 485342,25 грн провадження у справі №910/18574/20 закрити.
4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі №910/18574/20 щодо стягнення з Державного підприємства «Інформаційні судові системи» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» 122397,02 грн боргу, 1649,83 грн пені, 9140,84 грн витрат по оплаті судового збору залишити без змін.
5. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на Державне підприємство «Інформаційні судові системи».
6. Матеріали справи №910/18574/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст підписано 03.09.2021 після виходу суддів з відпустки. 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                В.В. Куксов

                                                                                С.Р. Станік