ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«19» липня 2021 року
м. Харків
справа № 631/2094/16ц
провадження 22ц/818/3379/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Хорошевського О.М.
суддів - Бурлака І.В., Котелевець А.В.
за участю секретаря – Колесникова О.О.
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 лютого 2021 року, постановлене суддею Трояновською Т.М., 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай),
в с т а н о в и в:
У  грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, який в подальшому уточнила та просила визнати за нею, як за колишнім членом КСП «Знамя», право на земельну частку (пай) в розмірі 6,52 умовних кадастрових гектарів за рахунок нерозподілених земель, не витребуваних часток (паїв) КСП «Знамя», земель резерву або запасу сільськогосподарського призначення Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області та стягнути судові витрати по справі (т. 2, а. с. 67 – 69).
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 працювала та була членом Колективного сільськогосподарського підприємства «Знамя» з лютого 1995 року по 1998 рік. 15 червня 1995 року КСП «Знамя» був виданий державний акт на право колективної власності на землю, але позивача не було включено до їх списку осіб, який є додатком до вказаного акту, у зв`язку з чим їй не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай). При цьому, розмір земельної частки (паю) складав 6.52 умовних кадастрових гектарів. Про факт паювання земель КСП «Знамя», а отже й про те, що її право було порушено, позивачка дізналась лише після отримання юридичної консультації та звернення 25 травня 2016 року до компетентних органів, а саме до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, яка листом від 13 червня 2016 року за № В-173/02-16 повідомила, що Державний акт серії ХР-21-00-000361 був виданий на підставі рішення Старовірівської сільської ради народних депутатів від 15 червня 1995 року. В додатку до зазначеного акту - списку громадян - членів КСП "Знамя" прізвище позивача відсутнє.
На час отримання КСП «Знамя» Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-21-00-000361, позивач перебувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами, а отже її прізвища до списку осіб, який є додатком до вказаного акту, включено не було. Позивачка вважає, що згідно діючого на момент паювання землі законодавства, ОСОБА_1 повинна була бути включена до списку осіб, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, а також мала право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай мають громадяни України, які на момент передачі землі в колективну власність були членами КСП. При цьому строк на звернення до суду у зв`язку з необізнаністю позивача про наявність Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-21-00-000361 від 15 червня 1995 року, був пропущений з поважних причин, оскільки про порушення свого права позивач дізналася лише у червні 2016 року.
Посилаючись на положення Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», представник ОСОБА_1 просить задовольнити позов, оскільки вирішити дане питання в позасудовому порядку неможливо.
Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 лютого 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.
Вважає, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги та доводи позовної заяви. Також звертає увагу на те, що позивачкою було зібрано всі наявні докази по справі. Суд не врахував, що позивачку не було внесено до списків членів КСП "Знамя" в зв`язку з перебуванням її у відпусті по догляду за дитиною.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Рішення суду першої інстанції, мотивовано тим, що позивача не було включено до списків осіб – членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Знамя», що долучався до Державного акта на право колективної власності на землю, і позивач не отримувала сертифікат про право на земельну частку (пай). В свою чергу, ОСОБА_1 та її представником не надано суду копії трудової книжки з записом щодо включення позивача до членів КСП «Знамя», або будь – яких інших беззаперечних та переконливих доказів членства у колективному сільськогосподарському підприємстві. 
Судова колегія погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи наступне.
Протоколом загальних зборів № 1 від 31 січня 1995 року Колгоспу «Червоне Знамя» затверджено річний звіт роботи підприємства з січня 1994 року по січень 1995 року. У числі осіб, що виступали, з приводу розгляду заяв про вступ у члени колгоспу значиться прізвище « ОСОБА_2 » (т. 1 а. с. 150 – 154). 
Згідно з виписки з протоколу № 2 загальних зборів колгоспників колгоспу «Червоне знамя» Нововодолазького району Харківської області від 02 березня 1995 року вирішили затвердити Статут колективного сільськогосподарського підприємства «Знамя» та просити районний виконавчий комітет зареєструвати його (т. 1, а. с. 149).
Рішенням Нововодолазької районної ради народних депутатів Харківської області від 22 березня 1995 року за № 126 було зареєстровано Колективне сільськогосподарське підприємство «Знамя» (т. 1, а. с. 148). 
Відповідно до довідки без дати та вихідного номеру, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Архів № 1» судом встановлено, що Колгосп «Червоне Знамя» перетворений у Колективне сільськогосподарське підприємство «Знамя» на підставі рішення загальних зборів, оформлених протоколом № 1 від 22 березня 1995 року. На підставі рішення загальних зборів, оформлених протоколом № 2 від 17 січня 2000 року, Колективне сільськогосподарське підприємство «Знамя» перетворено у СВК «Знамя». На підставі рішення загальних зборів, оформлених протоколом № 3 від 16 лютого 2000 року, СВК «Знамя» перетворено у ЧСП «Мрія» (т. 1, а. с. 10, 48).
КСП «Знамя» було видано акт про право колективної власності на землю на підставі рішення Старовірівської сільської ради народних депутатів від 15 червня 1995 року.
Державний акт був виданий, проте дані судження нічим не підтверджуються, та як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 1995 року лише було прийнято про видачу КСП «Знамя» Нововодолазького району Харківської області Державного акту на право, а розпаювання земель проводилось у 1995 – 1996 роках, що підтверджується листами Нововодолазької державної адміністрації Харківської області від 13 червня 2016 року № В-173/02-16 та Відділу Держгеокадастру у Нововодолазькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20 листопада 2018 року № 152/0-0.23,26 – 156/147-18 (т. 1, а. с. 7, 125, 164)
Згідно з архівною довідкою № С-80 від 23 вересня 2014 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Архів № 1», у книгах по заробітній платі працівників ЧСП «Мрія» у період з 1995 року по 1998 рік значиться ОСОБА_1 , яка отримувала заробітну плату у лютому, травні та вересня 1995 року, а також квітні, червні, липні та серпні 1998 року (т. 1, а. с. 11, 47).
Довідкою Комунального закладу охорони здоров`я «Нововодолазька центральна районна лікарня» Нововодолазької районної ради Харківської області від 23 жовтня 2018 року за № 1455 підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до обмінної карки вагітної (ф. 113), перебувала у пологовій декретній відпустці з 20 березня 1995 року по 23 липня 1995 року (126 днів), місце роботи вказано: колгосп «Червоний прапор», посада вісовщик (т. 1, а. с. 122 – 123, 166).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 29 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області вбачається, 10 липня 1995 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області складено актовий запис № 19 про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , матір`ю якого вказано громадянку України – ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 49).
У списку громадян – членів Колективного сільськогосподарського підприємства або товариства (відповідне підприємство не вказано), який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-21-00-000361, прізвище ОСОБА_1 не зазначено (т. 1, а. с. 94 – 101).
25 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області з заявою, у якій просила повідомити інформацію про паювання земель Колгоспу «Червоне Знамя» перетвореного у Колективне сільськогосподарське підприємство «Знамя», згодом перетвореного у СВК «Знамя» та перетвореного у ЧСП «Мрія» (т. 1, а. с. 6).
Листом Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 13 червня 2016 року за вихідним № В-173/02-16 позивача було повідомлено про завершену процедуру паювання земель та відсутність прізвища ОСОБА_1 у списках членів КСП «Знамя» (т 1, а. с. 7).
Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 5033-СГ від 14 червня 2019 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передано Старовірівській сільській об`єднаній територіальній громаді в особі Старовірівської сільської ради у комунальну власність НОМЕР_2 земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2337,9262 га, які розташовані за межами населених пунктів Старовірівської сільської об`єднаної територіальної громади на території Нововодолазького району Харківської області згідно з додатком до цього наказу за актом приймання – передачі земельних ділянок. На використання земельних ділянок площею 131,0978 га встановлені обмеження, на земельних ділянках загальною площею 1728,879 га наявні обтяження речових прав третіх осіб (т. 2, а. с. 98).
Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Згідно ст.3 Закону №899-IV передбачено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 5 Указу передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
За змістом ст.ст.22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.09.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі - Указ Президента) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:
-перебування в членах КСП на час паювання;
-включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;
-одержання КСП цього акта.
Таким чином, право на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі землі у колективну власність конкретному КСП, членом якого вони є, на підставі Державного акту на право колективної власності на землю.
Правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».
Частиною першої статті 1 Закону України ««Про колективне сільськогосподарське підприємство» ( в редакціях, що діяли на час передачі землі у колективну власність КСП «Знамя») передбачено, що колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.
Відповідно до положень частини 1 статті 3 та статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакціях, що діяли на час передачі землі у колективну власність КСП «Знамя») підприємство створюється за бажанням громадян на добровільних засадах на їх загальних зборах. Створення підприємства не обумовлюється будь-якими рішеннями державних, господарських та інших органів. Членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.
Відповідно до ст. 19 цього Закону трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
За ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Також судова колегія погоджується з висновками суду про те, що архівні довідки щодо нарахованої заробітної плати, видані Товариством з обмеженою відповідальністю «Архів № 1», містять інформацію щодо нарахованої заробітної плати позивачу частково у 1995 році та частково у 1998 році, що свідчать лише про наявність трудових відносин ОСОБА_1 з КСП «Знамя», проте не свідчать, що остання була членом КСП «Знамя» на час проведення розпаювання землі (т. 1, а. с. 11, 47).

Не свідчить про членство в КСП «Знамя» і копія Протоколу загальних зборів Колгоспу «Червоне Знамя» № 1 від 31 січня 1995 року, оскільки слухали заяви про вступ у члени саме колгоспа осіб, серед яких є прізвище « ОСОБА_2 », проте без зазначення ініціалів або будь – яких даних за яким б можливо було ідентифікувати особу (т. 1, а. с. 150 – 154). Будь-яких відомостей, що прийняття позивачки до членів КСП «Знямя» надано не було.

Як свідчать списки громадян – членів Колективного сільськогосподарського підприємства або товариства (відповідне підприємство не вказано), який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-21-00-000361, у членах вказаного підприємства значиться ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 97); прізвищае ОСОБА_1 у відповідному списку не значиться (т. 1, а. с. 94 – 101).

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не було включено до списків осіб – членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Знамя» не надано.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                                            О.М.Хорошевський

Судді                                                                                 І.В. Бурлака

                                                                       А.В. Котелевець

                                                               
Повний текст постанови складено 19 липня 2021 року.