ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/283/21 Справа № 711/2883/21 Категорія: ст.44-3 КУпАП	Головуючий у І інстанції Угорчук В. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01 червня 2021 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , працюючого водієм ДП «Чарз-Авто», інваліда ІІ групи,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія ГР №128346 від 27.04.2021, ОСОБА_1 27.04.2021 о 15 год. 15 хв. у м.Черкаси по бул.Шевченка, 395, керував автобусом «Атаман» р.н.3. НОМЕР_1 та здійснював регулярні міські перевезення пасажирів за маршрутом №25, сполученням «Аврора», і перевозив у салоні автобуса на десять пасажирів більше ніж передбачено технічною характеристикою на даний транспортний засіб в межах сидячих місць, а саме тридцять дев`ять пасажирів, замість двадцяти дев`яти, чим порушив вимогу постанову КМУ № 1236 від 09.12.2020 зі змінами, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.44-3 КУпАП.
Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 
Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01 червня 2021 року.
В апеляційній скарзі посилається на те, що місцевий суд не взяв до уваги той факт, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні свідки та не залучалися поняті, а посадовими особами патрульної поліції не наведені чіткі докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення була допущена неповнота з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові судді висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Допущена судом першої інстанції неповнота з`ясування обставин усунута при розгляді справи апеляційним судом шляхом дослідження доказів.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Так, диспозицією ст.44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) встановлюється «зелений», «жовтий», «помаранчевий» або «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19.
Згідно п.п.8 п.3 вказаної Постанови з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється «жовтий» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.
У відповідності до ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії ГР №128346 від 27.04.2021, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Однак, як вбачається з матеріалів справи крім протоколу про адміністративне правопорушення в матеріалах справі відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, оскільки не долучено доказів щодо кількості пасажирів, яких перевозив ОСОБА_1 , жодних письмових пояснень пасажирів, свідків з цього приводу в матеріалах справи немає.
Відсутні також, відомості про технічні характеристики транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 і реєстраційні документи на цей транспортний засіб, на підставі яких можна зробити висновок про дозволену для перевезення кількість пасажирів. 
Тоді як з долучених до матеріалів справи поліцейськими відеозаписами салону автобуса, не можна встановити, що саме такі зроблено у автобусі «Атаман» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та не можливо встановити, яка саме кількість пасажирів перевозилась.
Будь-яких інших доказів щодо кількості пасажирів, які перевозив водій ОСОБА_1 27.04.2021 до матеріалів справи працівниками поліції не долучено.
За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП не можна визнати належним та допустимим доказом його винуватості у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.
Також з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції не вбачається, що ОСОБА_1 здійснював регулярні міські перевезення пасажирів за маршрутом №25, сполученням «Аврора», в кількості більшій ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, а саме на десять пасажири більше ніж кількість місць для сидіння, тобто зазначений доказ за вказаних обставин не може бути визнаний належним та допустимим доказом в цій справі.
Таким чином, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та визнані судом першої інстанції доведеними обставини, а саме перевезення на десять пасажирів більше ніж встановлено технічною характеристикою транспортного засобу місць для сидіння, не підтверджуються наявними у справі фактичними даними, а тому наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст.44-3 КУпАП не можна вважати доведеною.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».
З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи, за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд. При відсутності належних та допустимих доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
З огляду на викладене апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01 червня 2021 року скасувати, закривши провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
З врахуванням вищевикладеного, безпідставним є розгляд клопотання директора ДП «ЧАРЗ-АВТО» ОСОБА_2 з проханням взяття на поруки ОСОБА_1 , яке надійшло на адресу апеляційного суду 13.08.2021.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01 червня 2021 року, щодо ОСОБА_1 , - скасувати, а провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба