ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5276/21 Справа № 216/5923/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання – Голуб О.О.
сторони справи:
боржник - Приватне акціонерне товариство «Криворізький міськмолокозавод №1»,
стягувач- ОСОБА_1  
суб`єкт оскарження- Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Євгеній Петрович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою боржника Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод №1» на ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року, якою залишена без задоволення скарга на дії приватного виконавця, постановлену суддею Кузнецовим Р.О., у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 12 лютого 2021 року,-
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Криворізький міськмолокозавод №1» звернулось до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. під час виконання судового рішення. 
В обґрунтування поданої скарги  скаржник зазначив, що заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2020 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Криворізький  міськмолокозавод №1» на користь  ОСОБА_1  187785,00 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, без врахування утримання податку з доходів фізичних осіб. 
Не погодившись з даним рішенням боржником було подано заяву про перегляд заочного рішення від 17.09.2020. 
Таким чином, до вирішення питання про перегляд заочного рішення, судове рішення є таким, що не набрало законної сили. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. від 21.09.2020 було накладено арешт на кошти боржника для забезпечення реального виконання рішення суду у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження в розмірі 206632,50 грн. 
Вказані обставини створюють очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам товариства, так як арешт рахунків юридичної особи фактично позбавляє можливості належним чином виконувати зобов`язання зі сплати заробітної плати працівникам, а також здійснювати сплату податків, зборів та інших платежів. 
Крім того, на думку заявника, приватним виконавцем було порушено строки надіслання документів. 
У зв`язку з вищевикладеним, заявник вважає дії приватного виконавця передчасними та такими, що суттєво порушують права, свободи та інтереси ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1», а тому просив суд: визнати дії приватного виконавця Макушева Є.П. неправомірними, зобов`язати скасувати постанову про арешт коштів ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» від 21.09.2020 по виконавчому провадженню №63084398 та зобов`язати приватного виконавця Макушева Є.П. повернути на розрахунковий рахунок ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» платіж у розмірі 206 632,50 грн.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року скарга Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод №1» на дії приватного виконавця під час виконання судового рішення залишена без задоволення.
Приватне акціонерне товариство «Криворізький міськмолокозавод №1», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, прийняття ухвали з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення, яким визнати дії приватного виконавця Макушева Є.П. неправомірними.
При цьому, скаржник зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду скарги порушено процесуальні строки розгляду скарги, встановлені у ч.1 ст.450 ЦПК України, оскільки скаргу подано 22.09.2020 року, а розглянуто судом лише 03.02.2021 року, що свідчить про свідоме затягування судом розгляду скарги.
Скаржник вважає, що приватний виконавець Макушев Є.П. протиправно відкрив виконавче провадження у м.Дніпро, оскільки у останнього не було ніяких підтверджень щодо знаходження майна боржника у м.Дніпро, що судом першої інстанції було проігноровано.
Скаржник наголошує на тому, що приватним виконавцем Макушевим Є.П. грубо порушено вимоги ст.28 стосовно надіслання документів виконавчого провадження, вказуючи на те, що постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника на адресу ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» приватним виконавцем відправлено одночасно та пізніше ніж виконані інші дії виконавчого провадження, що підтверджено трек номером поштового відправлення №4900085599939 – 21.09.2020 о 17:55 поштовим відділенням 49000 м.Дніпро отримано для пересилання.
Підсумовуючи вищевикладене, скаржник вважає дії приватного виконавця Макушева Є.П. передчасними та такими, що суттєво порушили права, свободи та інтереси ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» та фактично позбавили прав боржника на прийняття рішення або вчинення будь-яких дій у рамках виконавчого провадження, а саме одночасне винесення постанови про арешт коштів Відповідача, вимога про перерахування коштів у розмірі 206 632,50 грн. на депозитний рахунок приватного виконавця, постанова про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
14.07.2021 року на адресу суду апеляційної інстанції від представника стягувача ОСОБА_1 – адвоката Гузєва І.Г. надійшли пояснення по справі, в яких останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 03 лютого 2021 року без змін.
В заяві представника стягувача ОСОБА_1 – адвоката Гузєва І.Г., яка також надійшла на адресу суду апеляційної інстанції, авдкат ОСОБА_2 просить провести апеляційний розгляд скарги за його і ОСОБА_1 відсутності та відмовити в задоволенні апеляційної скарги боржника. 
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника боржника ОСОБА_3 , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів скарги, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке. 
 
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2020 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод №1» на користь  ОСОБА_1  187785,00 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, без врахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
Оскільки станом на 16.09.2020 заочне рішення не було оскаржено та набрало законної сили 03.07.2020, видано виконавчий лист.
18.09.2020 представник стягувача – адвокат Гузєв І.Г. звернувся до суду із заявою про примусове виконання рішення суду.
21.09.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №216/5923/19 від 16.09.2020.
Також, 21.09.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. було накладено арешт на грошові кошти ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» у межах суми звернення стягнення, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 206632,5 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. від 22.09.2020 було знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1», у зв`язку з тим, що 21.09.2020 на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти, стягнуті з боржника в сумі 206632,50 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. від 23.09.2020 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №216/5923/19 від 16.09.2020 було закінчено у зв`язку з його повним виконанням.
Суд першої інстанції, відмовляючи скаржнику ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» в задоволені його скарги на дії приватного виконавця Макушева Є.П, на підставі досліджених доказів, виходив з того, що рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2020 виконано, виконавче провадження закінчено, дії приватного виконавця були законними, правомірними та такими, що не порушують прав боржника, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення вимог скарги.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і не може погодитись із доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на наступне.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.
Згідно ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Виконання судового рішення охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». 
Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 7 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Згідно ч.4 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частини 1, 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).
Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»).
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Матеріалами справи встановлено, що 18 вересня 2020 року представник стягувача ОСОБА_1 – адвокат Гузєв І.Г. звернувся до приватного виконавця Макушева Є.П. із заявою про примусове виконання рішення по справі №216/5923/19 про стягнення з ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 187 785 грн. на підставі виконавчого листа від 16.09.2020 року (а.с.34).
Приватний виконавець Макушев Є.П. після перевірки заяви представника ОСОБА_2 та доданих до неї документів, зокрема оригінал виконавчого листа, діючи на підставі положень ст.ст.3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» 21.09.2020 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.
Цього ж дня, приватний виконавець Макушев Є.П., діючи на підставі норм ст.3,12,27,42,45,56 Закону України «Про виконавче провадження» ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», частиною19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №643 від 08 вересня 2016 року, виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника.
В цей же день, 21 вересня 2020 року на адресу банківських установ, в яких у боржника зареєстровані рахунки, виконавець направив платіжні вимоги на примусове списання коштів, що підлягають стягненню по виконавчому документу з урахуванням основної винагороди та витрат виконавчого провадження.
21 вересня 2020 року на депозитний рахунок приватного виконавця Макушева Є.П. надійшли кошти в розмірі 206 632,50 грн., стягнуті з боржника ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1».
22.09.2020 року на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти в сумі 9986,95 грн., стягнуті з боржника.
Відповідно до п.13 р.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, приватний виконавець у разі наявності відомостей про стягувача про шляхи отримання ним коштів, зобов`язаний перерахувати кошти стягувачу – фізичній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів, а стягувачу юридичній особі, не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня їх надходження на відповідний рахунок. 
22.09.2020 кошти, стягнуті з ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» були розподілені та відправлені, а саме 18778,50 грн.–основна винагорода приватного виконавця, 69 грн. – витрати виконавчого провадження, 187785 грн. – кошти стягнуті на користь стягувача, 9986,95 грн. були повернуті на користь боржника, як надмірно стягнуті.
23.09.2020 приватним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з його фактичним виконанням в повному обсязі.
На час проведення приватним виконавцем виконавчих дій по виконавчому провадженню №63084398 з примусового виконання виконавчого листа №216/5923/19, виданого судом 16.09.2020 року, будь, яких ухвал про зупинення вчинення виконавчих дій, або про скасування заочного рішення, або про поновлення строку для подачі апеляційної скарги, на адресу приватного виконавця не надходило, що підтверджено, копіями документів з матеріалів зазначеного виконавчого провадження, надісланого приватним виконавцем на вимогу суду першої інстанції (а.с.32-78).
Таким чином, приватний виконавець був зобов`язаний виконати виконавчий лист №216/5923/19, виданий судом 16.09.2020 року в строки встановлені Законом України «Про виконавче провадження, що і було зроблено приватним виконавцем Макушевим Є.П. за два дні – 21-22 вересня 2020року із закінченням виконавчого провадження на третій день 23.09.2020 року.
Арешт накладений на кошти боржника був скасований постановою приватного виконавця 22.09.2020 року, надмірно стягнуті грошові кошти в сумі 9986,95 грн. були повернуті на користь боржника (а.с.74-75).
Супровідними листами наявними у матеріалах виконавчого провадження, зокрема підтверджено направлення сторонам виконавчого провадження, винесених приватним виконавцем в межах виконавчого провадження постанов: 21.09.2020 за вих.№3815 – копії постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.41); 21.09.2020 за вих.3816 – копії постанови про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.44); 21.09.2020 за вих.3817 – копії постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.48); 21.09.2020 за вих.№3818 – копії постанови про арешт коштів боржника; 22.09.2020 за вих.№3866 – копії постанови про зняття арешту з коштів (а.с.72); 23.09.2020 за вих.№3883 – копії постанови про закінчення виконавчого провадження (а.с.76).
З матеріалів справи видно, що із заявою про перегляд заочного рішення ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» звернувся до суду 21 вересня 2020 року, тобто в день винесення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.7).
У статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені підстави для зупинення вчинення виконавцем виконавчих дій, подача до суду заяви про перегляд заочного рішення не є такою підставою, тому приватний виконавець виконавши протягом двох днів судове рішення, діях в межах своїх повноважень, не порушуючи прав боржника ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1».
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» : приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на територію, на яку поширюються їхні функції, належить стягувану. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Таким чином порушень приватним виконавцем Макушевим Є.П. щодо прийняття та відкриття виконавчого провадження на території Дніпропетровського округу скаржником не доведено, оскільки виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно п.18 Постанови Пленуму спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Отже, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, що приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Є.П. при виконанні судового рішення діяв в межах своїх повноважень і право ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод №1» його діями не було порушено, тому відсутні підстави для задоволення скарги. 
Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права, підстав для скасування ухвали, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд , -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу боржника Приватного акціонерного товариства «Криворізький міськмолокозавод №1» залишити без задоволення.
Ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 липня 2021 року. 
Головуючий:

Судді: