ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 р. 	Справа № 520/5440/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Бершова Г.Є. ,  Ральченка І.М. 
за участю секретаря судового засідання  Ігнатьєвої К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 (суддя Зінченко А.В.,  61022, м. Харків, майдан Свободи, 6 по справі № 520/5440/21
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)                   
          про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до  Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому, після уточнення позовних вимог, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №63015387 від 14.09.2020р.про відкриття виконавчого провадження за постановою № ЕАМ2609770 виданою ДПП УПП у Харківській області про стягнення штрафу 850 гривень на користь держави.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 адміністративний позов залишено без задоволення.  
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Зокрема, апелянт зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № ЕАМ2609770, виданої ДПП УПП у Харківській області про стягнення з позивача штрафу 850 гривень з порушенням строку її направлення до позивача.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП № 63015387 з виконання постанови № ЕАМ 2609770 виданої 30.05.2020 ДПП УПП у Харківській області.
14.09.2020 р. старшим державним виконавцем Відділу Балахановим Р.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63015387 за постановою № ЕАМ2609770 виданою ДПП УПП у Харківській області, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу 850 гривень на користь держави, керуючись ст. 24 та ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою державного виконавця №63015387 від 14.09.2020р. про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із правомірності  постанови №63015387 від 14.09.2020р. про відкриття виконавчого провадження, оскільки копія цієї постанови, якою зобов`язано боржника виконати у повному обсязі постанову № ЕАМ2609770 про стягнення штрафу направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом за адресою: АДРЕСА_1 , однак вказаний лист не був отриманий боржником у відділенні «Укрпошта», через що, 01.12.2020 року був повернутий відправнику і приєднаний до матеріалів виконавчого провадження.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.
У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Пунктом 6 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження"   визначено що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Частиною 1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №63015387, відповідачем складено супровідний лист від 14.09.2020р. б/н про направлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2020р., винесену при примусовому виконанні постанови № ЕАМ 2609770, виданої 30.05.2020 ДПП УПП у Харківській області.
При цьому, доказів направлення у порядку ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2020р. рекомендованим поштовим відправленням за адресою, зазначеною у виконавчому документі, відповідачем до суду не надано.
В свою чергу, відповідач у відзиві на позов зазначив, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 63015387 від 14.09.2020р., якою зобов`язано боржника виконати у повному обсязі постанову № ЕАМ2609770 про стягнення штрафу, надати державному виконавцю інформацію та належним чином завірені документи щодо виконання згаданого вище виконавчого документа, попереджено боржника про наслідки невиконання таких вимог - направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом за адресою: АДРЕСА_1 , однак вказаний лист не був отриманий боржником у відділенні «Укрпошта», через що, 01.12.2020 року був повернутий відправнику і приєднаний до матеріалів виконавчого провадження.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про направлення відповідачем на адресу позивача постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням.
За таких обставин, відповідачем порушено порядок направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки такі не направлені рекомендованим поштовим відправленням не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
При цьому,  колегія суддів зазначає, що не направлення постанови про відкриття  виконавчого провадження у порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» не може бути самостійною підставою для її скасування.
Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Отже, порушення порядку направлення постанови про відкриття виконавчого провадження не є та не може бути підставою для скасування такої постанови, оскільки прийняття постанови передує її направленню, а тому порушення порядку направлення та/або не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження може впливати на правомірність лише тих виконавчих дій, що відбулись після прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження та пов`язані з датою отримання боржником відповідної постанови.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не просить суд визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо не направлення йому постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням, а просить скасувати саме постанову про відкриття виконавчого провадження, що не може бути задоволено судом, у зв`язку із вищенаведеним.
Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За правилами частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №63015387 від 14.09.2020р.про відкриття виконавчого провадження за постановою № ЕАМ2609770 виданою ДПП УПП у Харківській області про стягнення штрафу 850 гривень на користь держави - є необґрунтованими.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови, однак, виходячи з інших підстав та мотивів.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови, необхідно змінити з підстав та мотивів прийнятого рішення. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 по справі № 520/5440/21  змінити в частині підстав та мотивів його прийняття.  
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    І.М. Ральченко