ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/175/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №580/1388/19 Категорія: на ухвалу 	Миколаєнко Т.А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 травня 2021 року : Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

Головуючого         Нерушак Л.В. ( суддя – доповідач )         
Суддів         Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
       за участю ОСОБА_1 
учасники справи: 

       позивач – ОСОБА_2 ; 
відповідач – Білозірська сільська рада Черкаського району Черкаської області;
особа, яка звернулася з апеляційною скаргою – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Миколаєнко Т.А., у Черкаському районному суді Черкаської області 10.12.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії, - 

в с т а н о в и в :

22 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 22 лютого 2019 року № 81-47/VII «Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 ».
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з відповідача Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області на користь держави судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 840 грн. 80 коп. 
02.12.2020 року, посилаючись на те, що суд вирішив питання про право, не зазначив дії, що треба виконати, заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 10.12.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії – відмовлено.        
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що ухвала Черкаського районного суду Черкаської області , на його думку, є незаконною, та такою, що має бути скасована апеляційним судом при перевірці в апеляційному порядку ухвали суду з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, та порушення судом норм процесуального права.        
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що ухвалення додаткового судового рішення аж ніяк не може призвести до зміни суті основного рішення, оскільки: по-перше, суть судового рішення є вирішення питання про право, так як саме в цьому і є завдання судочинства, вважає скаржник. По – друге, зазначення судом дії, яку відповідачу потрібно виконати для належного відновлення прав позивача нерозривно пов`язана із задоволенням основної позовної вимоги та знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку при скасуванні рішення відповідача, яке прийнято за результатами розгляду заяви позивача від 14 лютого 2019 року.
Таким чином, ОСОБА_2 вважає, що за вказаних обставин, підстави для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення відсутні, а тому ухвала районного суду від 10.12.2020 року є незаконною.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 10.12.2020 року, як незаконну, а справу № 580/1388/19 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Сторони про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток про вручення.
Позивач ОСОБА_2 подавав клопотання про відкладення розгляду справи за його апеляційною скаргою, наполягаючи на своїй участі у судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_2 також неодноразово заявляв відводи як суддям колегії суддів апеляційного суду, так і всьому складу колегії суддів, що було підставою для відкладення та неодноразового перенесення розгляду справи. 
Так, після оголошення перерви в судовому засіданні 27 квітня 2021 року до 13 травня 2021 року позивач ОСОБА_2 , зловживаючи своїми процесуальними правами, повторно подав відвів складу колегії суддів, визначених автоматизованою системою для розгляду даної справи, але сам, будучи належним чином повідомленим під розписку в залі суду, у судове засіданні не з?явився, причини неявки не повідомив. 
Представник відповідача в судове засідання 20.04 2021 року з?явився в судове засіданні, але після відкладення розгляду справи у послідуючі судові засідання не з?являвся , заяв та клопотань від представника відповідача про відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду не надходило.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, то колегія суддів апеляційного суду розглядає апеляційну скаргу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів, наданих сторонами.
Заслухавши суддю – доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов?язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов?язків має право на справедливий судовий розгляд.
Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції виходив з того, що доводи заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення не є усуненням його недоліків, а зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, тому у разі задоволення даної заяви судом це призведе до зміни суті основного рішення, що є недопустимим.
Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, вважає, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
У відповідності до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення: якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, а бо майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 
3) судом не вирішено питання про судові витрати; 
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області від 22 лютого 2019 року № 81-47/VII «Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 ».
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Як вбачається з рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2020 року, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області прийняти рішення про передачу позивачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером 7124981000:01:006:0578 для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області (за межами населеного пункту) виходив з того, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, Білозірська сільська рада наділена дискреційними повноваженнями та виключно компетенцією уповноваженого органу.
Також судом зазначено стосовно дискреційних повноважень, що за наслідками аналізу вказаних положень, такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в даній частині вимог, суд звернув увагу, що у такому випадку, суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки. Оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним.
У відповідності до ч. 4 п. 2 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
Згідно ч. 4 п. 3 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначає ться мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятим, з огляду на законодавство, чи установлену судову практику.
У відповідності до ч. 5 п.1        ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається : висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.
Аналізуючи рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2020 року, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слід відзначити, що в мотивувальній частині рішення, судом першої інстанції чітко вказано відмовити у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 щодо зобов`язання вчинити дії та обґрунтовані мотиви даної відмови у відповідності до вимог ЦПК України.
За таких обставин, посилання скаржника ОСОБА_2 на ч. 1 п. 2 ст. 270 ЦПК України, а саме: суд, вирішивши питання про право або дії, що треба виконати не знаходить свого відображення у відповідності до обставин справи та ухваленого рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2020 року, оскільки всі позовні вимоги судом першої інстанції при розгляді справи були розглянуті, у рішенні надано вичерпну відповідь на кожний аргумент та доводи позивача, чітко обґрунтована відмова у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання вчинити дії.
Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов?язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе відзначити, що зі змісту заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення вбачається, що наведені у ній підстави для ухвалення додаткового рішення не є усуненням його недоліків, а призведуть до зміни суті основного рішення, що і було зазначено судом першої інстанції при відмові у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне роз`яснити позивачу ОСОБА_2 , що у разі незгоди з рішенням суду першої інстанції, а саме: з рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2020 року, він може оскаржити рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду.
Аналізуючи  встановлені фактичні обставини справи,  досліджені судом докази та норми матеріального права, що  регулюють  вказані правовідносини,  колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню.
Виходячи з вищевикладеного, не вбачається, що суд першої інстанції при постановленні ухвали про відмову у задоволення заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у даній справі допустив порушення норм чинного законодавства чи процесуального права, тому відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 .
Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення , тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.
Інших доводів, які б слугували підставою для скасування ухвали суду, доводи апеляційної скарги не містять.
Керуючись 268, 270,367, 368, 375, 381,382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільно – процесуальним законом.
Повний текст постанови складений 10 червня 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко