Ухвала
 
24 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 314/4744/15
провадження № 61-15562ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
16 вересня 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2021 року у вказаній справі.
 
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 
ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судового рішення. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 639/7829/15-ц, 14 листопада 2018 року у справі № 423/1642/15-ц.
 
В обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, яка передбачена пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначає, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 
2013 року у справі № 202/21227/13-ц звернуто стягнення на рухоме майно за договором застави рухомого майна, а саме, автомобіль марки «ВАЗ» модель 21150, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 17 жовтня 2010 року № ZPC0AE04153062 в розмірі 153 109, 53 грн. Посилаючись на вказане судове рішення, зазначає, що з позовом до відповідача звернувся в межах п`ятирічного строку позовної давності, оскільки відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. До касаційної скарги додає копію заочного рішення Індустріального районного суду 
м. Дніпропетровська від 19 квітня 2013 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2013 року (справа № 202/21227/13-ц) відсутнє.
 
Оскільки Верховний Суд позбавлений можливості ідентифікувати заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2013 року, заявнику необхідно надати посилання на нього у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
 
За змістом частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до                   25 жовтня 2021 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                     О. В. Ступак