УХВАЛА

13 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 500/2168/20
адміністративне провадження № К/9901/14099/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Єзерова А.А. та Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року 
у справі № 500/2168/20 
за позовом Приватного підприємства "Біол" 
до Управління Держпраці у Тернопільській області 
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2021 року касаційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року залишено без руху з підстав передбачених статтею 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано скаржнику десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом направлення на адресу суду документа про сплату судового збору.
28 травня 2021 року до Верховного Суду на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху надійшло клопотання скаржника, в якому зазначено, що з 27 квітня 2021 року, у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання надмірному тиску на суб`єктів господарювання" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та його територіальні органи звільнено від сплати судового збору.
Щодо вказаного клопотання суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється  відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Як вбачається із матеріалів касаційної скарги, скаргу подано до суду 15 квітня 2021 року. При цьому, положення пункту 20 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" (до якого внесено зміни Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання надмірному тиску на суб`єктів господарювання") почало діяти з 27 квітня 2021 року, тобто,  на момент звернення скаржника із цією касаційною скаргою на нього було покладено обов`язок зі сплати судового збору.
З огляду на викладене, суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановити наявність підстав для звільнення від сплати судового збору Управління Держпраці у Тернопільській області.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховним Судом неодноразово вирішувалося питання порядку сплати судового збору відповідно до закону, чинного на момент вчинення стороною певної процесуальної дії.
Зокрема, у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 629/4322/16-а Суд зазначив, що питання порядку сплати судового збору вирішується відповідно до закону, чинного на момент вчинення стороною певної процесуальної дії та в подальшому  не підлягає зміні у зв`язку із зміною законодавства, що повною мірою узгоджується із принципом правової визначеності як одного з основних елементів принципу верховенства права.
Аналогічні висновки у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №766/15427/16-а, від 26 червня 2018 року у справі № 741/1514/16, від 05 грудня 2019 року у справі № 522/9594/16-а, від 27 серпня 2020 року у справі № 489/4522/16-а та від 31 березня 2021 року у справі №658/3210/16-а.
Суд також зазначає, що з огляду на статтю 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Закон діє з моменту набрання ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 та частиною другою статті 332 КАС України касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин, касаційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню скаржнику.
Аналогічного висновку про відмову у задоволенні клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги та про повернення касаційної скарги дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04 червня 2021 року у справі № 240/14425/20, від 15 червня 2021 року у справі № 420/7504/20 та від 16 червня 2021 року у справі № 340/160/20.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.
Керуючись статтями 45, 132, 169, 248, 332, 355, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ :
1. Відмовити у прийнятті касаційної скарги Управління Держпраці у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі № 500/2168/20 за позовом Приватного підприємства "Біол" до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення.
2. Повернути скаржнику касаційну скаргу та додані до скарги матеріали.
3. Надіслати учасникам справи копію ухвали про повернення касаційної скарги.
5. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до Верховного Суду.
6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Я.О. Берназюк
Судді                                                                                                    А.А. Єзеров 
                                                                                                    Н.В. Коваленко