ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/10712/20	

головуючий суддя І інстанції – Прудник С.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року в адміністративній справі №160/10712/20 за позовом  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,- 
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000172/04-36-40-04/ НОМЕР_1 від 15.05.2019 року в розмірі 33800.00 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій №000172/04-36-40-04/ НОМЕР_1 від 15.05.2019 року в розмірі 33800.00 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що з огляду на допущені  позивачем порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», спірне податкове повідомленням-рішення було прийнято останнім у відповідності з приписами чинного законодавства.
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1  було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
03.08.2021 року на адресу суду надійшла заява адвоката Спариш Марини Григорівни, до якої було долучено свідоцтво про смерть ОСОБА_1 від 19.07.2021 року серія НОМЕР_2 .
Вирішуючи питання щодо можливості перегляду даної справи в апеляційному порядку по суті, з огляду на вказані обставини, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що успадкування обов`язку з погашення штрафних санкцій є неможливим, оскільки нарахування та сплата штрафних санкцій, беручи до уваги, в тому числі, їх виховну природу, безпосередньо пов`язано з особою спадкодавця. Вказані висновки також підтверджуються висновками Європейського суду з прав людини, що відображені в рішенні від 29.08.1997 року по заяві № 71/1996/690/882. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.
Відтак, з огляду на вказані правові висновки та положення КАС України, необхідним є перегляд рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, 06.03.2019 року (вх. №2809/9) на адресу ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшов лист Департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради від 27.02.2019 року №01-03/303 щодо недопущення незаконної торгівлі алкогольними напоями (пивом) без відповідної ліцензії в тимчасовій споруді, розташованій за адресою:   АДРЕСА_1 . На контролі Департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики знаходиться звернення гр. ОСОБА_2 з питання незаконної діяльності тимчасової споруди, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .  В ході проведеної роботи спеціалістами Департаменту було з`ясовано, що  в зазначеній споруді здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 . В зазначеному об`єкті здійснюється продаж пива, ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) суб`єкт господарювання не надавав.
25.03.2019 року відповідачем, на підставі, ст. 19-1, ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України було винесено наказ №1640-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 )».
На підставі наведеного наказу, 25.03.2019 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області було  проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, за результатом якої було складено акт від 26.03.2019 року №15982/04-36-40-04-11/1587705808.
В ході проведення фактичної перевірки встановлено реалізація горілки «Сталичная» 40% на розлив 0,1 л. за ціною 9 грн. 00 коп., чим порушено ст. 15 ч. 10 ст.18 ЗУ від 19.12.1995 року №481/95ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних; напоїв, тютюнових виробів та пального» із змінами та доповненнями, та вимоги Постанови КМУ від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальна оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», із змінами та доповненнями та без наявності ліцензії.
ГУ ДФС у Дніпропетровській області застосовано до ФОП ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 33   800 грн., а саме: в розмірі 17   000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями; в розмірі 10   000 грн. за роздрібну торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні ціни на такі напої. 
Відповідно до висновку акту фактичної перевірки від 26.03.2019 №15982/04-36-40-04-11/1587705808, ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення про застосування (фінансових) санкцій  від 15.05.2020 року №0001172/04-36-40-04/ НОМЕР_3 .
Не погодившись з правомірністю прийняття відповідачем вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято відповідачем з порушенням приписів чинного законодавства, що свідчить про необхідність його скасування.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Відповідно до частини двадцятої статті 15 Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами даються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (частина двадцять восьма статті 15 цього Закону).
Відповідно до ст. 15-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Частиною першою статті 16 Закону № 481/95-ВР передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Частиною першою статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Відповідно до абзацу 5 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 гривень.
Також, частиною 10 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надане Кабінету Міністрів України.
На виконання положень частини 10 статті 18 Закону №481/95-ВР Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" (далі - Постанова КМУ №957).
Відповідно до абз. 14 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.
Зі змісту зазначених приписів вбачається, що суб`єкти господарювання під час здійснення господарської діяльності, пов`язаної, зокрема, з реалізацією спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, зобов`язані мати відповідні ліцензії, реалізовувати алкогольні напої за цінами, не нижче за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої. 
Також, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів. Недотримання вказаних вимог є підставою для притягнення суб`єктів господарювання до фінансової відповідальності.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення були висновки відповідача стосовно здійснення позивачем своєї господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_1 з порушенням приписів чинного законодавства, а саме:
- реалізація алкогольних напоїв за цінами нижчими за встановлені мінімальні відпускні ціни;
- здійснення реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії;
- реалізація алкогольних напоїх на розлив без статусу суб`єкта громадського харчування.
Між тим, з пояснень позивача вбачається, що остання не здійснює господарську діяльність з продажу товарів за адресою АДРЕСА_1 , а надає в оренду торгове приміщення, яке розташоване за вказаною адресою.
Відповідно до договору оренди тимчасової споруди від 01.01.2019 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 , в порядках та на умовах, визначених дійсним договором, орендодавець зобов`язаний передати орендатору у тимчасове платне користування тимчасову споруду, а орендатор зобов`язаний прийняти у тимчасове платне користування тимчасову споруду, що визначено даним договором та зобов`язується сплатити орендодавцю орендну плату.
Адреса приміщення: АДРЕСА_1 .
Згідно п. 3, 4 наведеного договору, приміщення та майно, що орендується, мають бути передані Орендодавцем та прийняті Орендарем 01.01.2019 року. 
Строк оренди приміщення, складає 6 місяців з моменту прийняття приміщення.
Відтак, з зазначених обставин вбачається, що належне позивачу торгове приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , було передано ОСОБА_3 в оренду на строк шість місяців, який починає обраховуватись з 01.01.2019 року.
В свою чергу, відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не було  наведено в акті перевірки або подано до суду доказів, які б  надавали достатню та належну можливість ідентифікувати особу – суб`єкта господарювання, саме позивача та, які б в свою чергу  підтверджували факт допущення, саме останньою порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Також, розрахункових документів, які було сформовано за результатом здійснення господарської операції з продажу алкогольного напою, відповідачем до суду подано не було та матеріали справи не містять.
В свою чергу, що стосується наданої відповідачем копії фотографії, яка була сформована в день перевірки, яка на переконання останнього підтверджує факт здійснення господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , саме позивачем, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що зі змісту останньої неможливо встановити особу продавця.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності прийняття відповідачем спірного рішення про застосування фінансових санкцій.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року в адміністративній справі №160/10712/20– залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко