ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

          10 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 389/39/21	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

          головуючого судді     Панченко О.М. (доповідач),
          суддів:                      Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,      

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року (м. Кропивницький, суддя Хилько Л.І.) у справі № 389/39/21  
за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до  Управління Держпраці у Кіровоградській області          
про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

06 січня 2021 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправною і скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 29.12.2020 №КР9932/642/НД/АВ/СПТД-ФС.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що 18.11.2020 вона не перебувала у хворобливому стані та з 08:00 год. знаходилась на робочому місці у кіоску біля вокзалу ст. Знам`янка. Близько 11:00 год. ФОП ОСОБА_1 вийшла з приміщення кіоску та після повернення від ОСОБА_2 дізналася, що в цей час до кіоска зайшли дві незнайомі жінки, одна з яких взяла з прилавка пляшку пива і подала її чоловіку, що знаходився в залі. Друга жінка все це сфотографувала, після чого, нічого не пояснюючи, вказані особи вийшли з приміщення кіоску. Пізніше позивач дізналась, що це була перевірка з Управління Держпраці. Зазначає, що на фотографії, де зображено жінку, яка передає пляшку пива чоловіку, зображена незнайома їй особа. Матір`ю позивача є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка позивача на робочому місці не підміняла, підприємницьку діяльність як ФОП позивач здійснює самостійно. З 2014 року ОСОБА_3 перебуває на пенсії та проживає в с. Цибулево Знам`янського району. У вимозі про надання документів №КР 9932/642/ПД від 18.11.2020, яку нібито отримала ОСОБА_4 , і в поясненнях від імені ОСОБА_4 проставлені різні підписи. У зв`язку з цим, вимога про надання документів №КР 9932/642/ПД від 18.11.2020 не могла бути передана та виконана ФОП ОСОБА_1 . Позивач також зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що ФОП ОСОБА_1 не відповідала на телефонні дзвінки інспектора праці 18-19.11.2020.
Відповідач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому просить суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець.
Наказом начальника Управління Держпраці у Кіровоградській області Кухаренко О. від 18.11.2020 №1211 державному інспектору відділу з питань експертизи умов праці ОСОБА_5 доручено у період з 18.11.2020 по 30.11.2020 здійснити інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю інформації, передбаченої пп. 3 п. 5 Порядку №823 (а.с.33).
18.11.2020 року інспектором Управління Держпраці у Кіровоградській області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якого складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №КР9932/642/АВ від 19.11.2020 (а.с. 36-38).
В акті зафіксовано, що під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 18.11.2020 о 11:00 год. у приміщенні кіоску за прилавком перебувала особа, яка виконувала посадові обов`язки продавця продовольчих товарів, а саме здійснювала обслуговування покупців та реалізацію товарів, отримуючи за проданий товар кошти, що було зафіксовано на мобільний телефон головного державного інспектора ОСОБА_5 . Під час спілкування з продавцем, яка назвалась ОСОБА_4 (документи, які засвідчують особу надано не було), інспектором встановлено, що остання підміняє ОСОБА_1 у зв`язку з хворобою.
Оскільки за місцем здійснення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності не було кадрових та бухгалтерських документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та які підтверджують трудові відносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , 18.11.2020 інспектором праці Пащенко Н.І. складено вимогу про надання/поновлення документів №КР9932/642Пд, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 19.11.2020 до 10:00 год. надати наступні документи: персональні дані ФОП (паспорт, РНОКПП), накази про прийом працівників; повідомлення до ДФС про прийом працівників; трудові договори; паспортні дані та РНОКПП працівників (а.с.35).
У встановлений строк ФОП ОСОБА_1 запитуваних документів не надала.
На підставі акта №КР9932/642/АВ від 19.11.2020 начальником  Управління Держпраці у Кіровоградській області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № КР9932/642/НД/АВ/СПТД-ФС від 29.12.2020, яким за порушення законодавства про працю, на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 80000 грн. (а.с. 9).
Не погодившись із постановою про накладення штрафу № КР9932/642/НД/АВ/СПТД-ФС від 29.12.2020, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність обставин, вказаних в акті про неможливість проведення інспекційного відвідування та у постанові від 29.12.2020 №КР9932/642/НД/АВ/СПТД-ФС, а саме вчинення позивачем дій, направлених на перешкоджання інспектору під час здійснення інспекційного відвідування у його проведенні, отриманні необхідної інформації, тобто у реалізації інспектором своїх повноважень. Також суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для застосування штрафу саме у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП, оскільки метою перевірки було, зокрема, виявлення працівників, допущених до роботи без оформлення трудового договору (абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП), що у поєднанні з недопущенням до проведення перевірки є підставою для притягнення до відповідальності саме за п. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Предметом спірних правовідносин у цій справі є постанова №КР9932/642/НД/АВ/СПТД-ФС від 29.12.2020 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, відповідно до якої на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 80000 грн. Постанову мотивовано посиланням на акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №КР9932/642/АВ від 19.11.2020, положення за п. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП, ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення», ч. 3 ст. 34 «Про місцеве самоврядування», Порядок  накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509.
Частиною 1 ст. 265 КЗпП передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 265 КЗпП юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:
фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;
вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення;
порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;
недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у двократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення;
недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у чотирикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;
недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;
вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;
порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - восьмим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення;
вчинення порушення, передбаченого абзацом дев`ятим цієї частини, повторно протягом року з дня виявлення порушення - у двократному розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.
Отже, п. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП передбачає накладення штрафу у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за  недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні. При цьому метою перевірки має бути встановлення фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.
В акті про неможливість проведення інспекційного відвідування №КР9932/642/АВ від 19.11.2020 інспектором встановлено порушення позивачем вимог ст. 21, ст. 24 КЗпП України та створення ФОП ОСОБА_1 перешкод (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, перешкода в реалізації прав інспекторів праці, визначених в чинних нормативно правових актах), що є порушенням ст. 259 КЗпП України в частині державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. 
На думку інспектора, про створення позивачем перешкод у здійсненні інспекційного відвідування свідчать наступні наступними обставинами.
Так, відповідно до акта №КР9932/642/АВ від 19.11.2020 за місцем здійснення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності ( АДРЕСА_1 ) не було кадрових та бухгалтерських документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, та які б підтверджували трудові відносини працівника ОСОБА_4 з ФОП ОСОБА_1 , тому інспектором Пащенко Н.І. складено вимогу про надання/поновлення документів від 18.11.2020 №КР9932/642/НП. Вимога від 18.11.2020 №КР9932/642/НП вручена продавцю ОСОБА_4 під особистий підпис для передачі ФОП ОСОБА_1 . У вимозі від 18.11.2020 №КР9932/642/НП встановлено термін надання документів до 10:00 год. 19.11.2020. Проте, на вказану дату та час ФОП ОСОБА_1 документів, пояснень та інформації згідно вимоги не надала, а кіоск був зачинений.
На думку колегії суддів, вказані обставини не можуть однозначно свідчити про вчинення ФОП ОСОБА_1 умисних перешкод у здійсненні інспектором інспекційного відвідування та, як наслідок, бути підставою для притягнення позивача до відповідальності за п. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП, з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що відомості про ОСОБА_4 , яка виконувала функції продавця, надавала пояснення та отримала вимогу про надання документів від 18.11.2020 №КР9932/642/НП для передачі її ФОП ОСОБА_1 , інспектором під час здійснення інспекційного відвідування записано лише на підставі її усних пояснень, місця її проживання інспектором не вказано. Тобто, особу ОСОБА_4 інспектором фактично не встановлено, що позбавляє суд можливості викликати цю особу у судове засідання у якості свідка та перевірити достовірність вказаних інспектором відомостей, які свідчать про вчинення ФОП ОСОБА_1 умисних перешкод у здійсненні інспектором інспекційного відвідування.
Вимога про надання документів від 18.11.2020 №КР9932/642/НП на юридичну адресу позивача інспектором не направлялася. Належних та достовірних доказів повідомлення ФОП ОСОБА_1 про здійснення інспекційного відвідування о 10:00 год. 19.11.2020 та отримання ФОП ОСОБА_1 зазначеної вимоги відповідач до суду не надав. 
Таким чином, суд не має однозначних підстав для висновку про те, що позивач знав про необхідність надання документів, зазначених у вимозі від 18.11.2020 №КР9932/642/НП, та про проведення інспекційного відвідування, проте, ці документи не надав та не допустив інспектора до місця інспекційного відвідування о 10:00 год. 19.11.2020. 
Отже, викладені обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність складу правопорушення, відповідальність за яке передбачено п. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Такими чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач не довів суду правомірність прийнятої ним постанови від 29.12.2020 № КР9932/642/НД/АВ/СПТД-ФС, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), “Проніна проти України” (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення. 
З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6 ст. 139 КАС України).
Згідно матеріалів справи, позивач сплати 2270,00 грн. судового збору за подання позову та 3405,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, всього в сумі 5675,00 грн.
Отже, судові витрати позивача в сумі 5675,00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі № 389/39/21 скасувати.
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  задовольнити.
Визнати протиправною і скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 29.12.2020 № КР9932/642/НД/АВ/СПТД-ФС.
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Кіровоградській області (вулиця Дворцова, будинок 24, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, код ЄДРПОУ 39808965).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
          Головуючий суддя                                                                      О.М. Панченко 

          Суддя                                                                                          В.Є. Чередниченко 

          Суддя                                                                                          С.М. Іванов