КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 375/39/21                                        Головуючий у суді першої інстанції - Чорненька О.І. Номер провадження № 22-ц/824/9954/2021                                     Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
           18 серпня 2021 року                                                                            м. Київ
Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А. (суддя-доповідач),        Кашперської Т.Ц.,           Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану представником Сокуренко Наталією Вікторівною, на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, - 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2020 року представник АТ КБ «Приватбанк» Кіріченко В.М. звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 червня 2014 року у розмірі 16 688,29 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву б/н від 02 червня 2014 року, відповідно до якої було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 14 000 грн. 
В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. В силу положень статті 1268 ЦК України, ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , оскільки на час відкриття спадщини саме вона постійно проживання разом із спадкодавцем, що підтверджується копією паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в яких зазначена одна адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
В позовній заяві також зазначено, що 01 лютого 2020 року позивачем була направлена претензія кредитора до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори та 28 лютого 2020 року була отримана відповідь, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса Липовенко Н.І., за місцем заведення спадкової справи та 24 березня 2020 року отримана відповідь, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». 
На думку позивача відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину.
Таким чином, на думку позивача, оскільки ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , то з останньої підлягає до стягнення сума заборгованості за кредитним договором б/н від 02 червня 2014 року. Враховуючи вищевикладене, АТ КБ «Приватбанк» просило задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - Сокуренко Н.В. подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що банк своєчасно, відповідно до вимог закону, направив вимогу до спадкоємців через нотаріуса про повернення боргу. Апелянт наголошує на тому, що відповідач по справі ОСОБА_1 прийняла спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого ОСОБА_2 .
Доводами апеляційної скарги є те, що відповідач, який прийняв спадщину, не надав належних доказів, що спадкове майно відсутнє або розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, що свідчить, на думку апелянта, про те, що на відповідачеві лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі. 
Також зазначено, що АТ КБ «Приватбанк» не могло самостійно встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх у грошовому еквіваленті, а саме суд повинен був самостійно встановити зазначену інформацію. Крім того, наголошено, що суд не встановив, кому на праві власності належить нерухоме майно, в якому проживав спадкодавець на день його смерті, а також не перевірив відомості щодо наявності речових прав на нерухоме та рухоме майно. 
Враховуючи вищевикладене, представник АТ КБ «Приватбанк» - Сокуренко Н.В. просила скасувати рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити у повному обсязі. 
Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», мотивував своє рішення тим, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували, що відповідачем було прийнято майно у спадщину, яке саме майно прийнято у спадщину відповідачем та яка його вартість, що унеможливлює стягнення боргу за кредитом спадкодавця, а тому позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягають.
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02 червня 2014 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до якої йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. В подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 14 000 грн (а.с.22,54,21).
В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25 жовтня 2019 року (а.с.61).
АТ КБ «Приватбанк» 21 січня 2020 року направило претензію на адресу Рокитнянської районної державної нотаріальної контори, відповідно до якої просило включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, а також повідомити спадкоємців померлого ОСОБА_2 про наявність заборгованості перед банком у розмірі 16 688,29 грн, повідомити АТ КБ «Приватбанк» чи звертались спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або про відмову від прийняття спадщини, а також повідомити АТ КБ «Приватбанк» відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які отримали такі свідоцтва (а.с.63).
Відповідно до листа Рокитнянської районної державної нотаріальної контори від 12 лютого 2020 року №74/01-16, вказано, що претензію АТ КБ «Приватбанк» від 21 січня 2020 року переслано за належністю до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області (а.с.64).
Відповідно до листа приватного нотаріуса Липовенко Н.І. від 17 лютого 2020 року №43-02-14, адресованого АТ КБ «Приватбанк», остання повідомила банк про те, що запитувану інформацію вона не має права розголошувати (а.с.65).
В подальшому, АТ КБ «Приватбанк» направило лист-претензію ОСОБА_1 13 травня 2020 року з вимогою щодо сплати заборгованості позичальника ОСОБА_2 (а.с.66).
Також в матеріалах справи міститься копію спадкової справи, яку було заведено приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Н.І. (а.с.94-141).
Відповідно до матеріалів вказаної спадкової справи, ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Липовенко Н.І. 07 лютого 2020 року із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . У вказаній заяві ОСОБА_1 зазначила, що крім неї спадкоємцем першої черги є також син від першого шлюбу ОСОБА_4 (а.с.96).
Крім того, відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 25 липня 2002 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.100).
Приватний нотаріус Липовенко Н.І. листом від 18 лютого 2020 року повідомляла ОСОБА_1 про надходження претензії від АТ КБ «Приватбанк» щодо включення кредиторської заборгованості в розмірі 16 688,29 грн до складу спадкової маси (а.с.123).   
Відповідно до положень статті 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до положень статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (стаття 1220 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).
Положення статті 1281 ЦК України передбачають, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Крім того, відповідно до положень п.32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Відповідно до положень п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що отримання спадкоємцем,  який прийняв спадщину,  свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом,  а  не  обов`язком  спадкоємця.  Відсутність  у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого  майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК,  зокрема  з  метою  ухилення  від  погашення  боргів спадкодавця,  кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення  заборгованості  спадкодавця,  розмір  якої  може   бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.
Системний аналіз норм права та матеріалів справи дає підстави для висновку, що позивачем не було доведено належними і допустимими доказами факту того, що ОСОБА_1 успадкувала після померлого ОСОБА_2 яке-небудь рухоме чи нерухоме майно, за рахунок якого  та в межах  вартості  якого можливо було б задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк».
Апеляційний суд також звертає увагу, що позивачем не було заявлено клопотання ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, щодо отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Крім того, відомості з реєстру нерухомого майна можливо отримати здійснивши оплатний запит на офіційному сайті державного реєстру, чого не було зроблено АТ КБ «Приватбанк».
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч.1 ст.84 ЦПК України).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором б/н від 02 червня 2014 року, оскільки банком не було доведено факт успадкування ОСОБА_1 після смерті її чоловіка ОСОБА_2 спадкового майна (рухомого чи нерухомого), а також того що вартість спадкового майна є співмірним  заявленим позовним вимогам. 
При цьому колегією суддів враховують положення ч.ч.3,4 ст. 12 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.  
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції та не можуть свідчити про його не законність чи необґрунтованість.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір щодо стягнення заборгованості із спадкоємця  боржника повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що повинна бути залишена без задоволення.  
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану представником Сокуренко Наталією Вікторівною, залишити без задоволення.
Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
 
Судді : 
 
  _______________                ________________                 ______________
      М.А.Яворський                 Т.Ц.Кашперська                    В.О.Фінагеєв