ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 240/5019/18
адміністративне провадження № К/9901/26948/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Бевзенка В.М., Єзерова А.А.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року (головуючий суддя: Горовенко А.В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року (головуючий суддя: Совгира Д.І., Франовська К.С., Кузьменко Л.В.) у справі № 240/5019/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Пенсійний фонд України, про зобов`язання вчинити дії, стягнення невиплачених коштів, 

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

25 жовтня 2019 ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач або ГУ ПФУ в Житомирській області), в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 12 листопада 2018 року (вх.№22276/18) та від 04 грудня 2018 року (вх.№ 23691/18), просить зобов`язати відповідача:
1) обрахувати показники вислуги років з грошового забезпечення на пенсію 100% - сум грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2016 року, а не 80%;
2) визнати надбавку 50% за 30 років вислуги років, а не 45%, тобто 2549,71 грн, а не 1561,5 грн (недоплачено 988,5 гривень), неврахована Постанова Кабінету Міністрів України № 355 (40% від прожиткового мінімуму 1435 грн - 574 грн, а не 470 грн), обраховано суму за підпунктами 1 та 2 пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23 листопада 2013 року, а саме 1 - категорія з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; в зоні відчуження пункт 1 статті 2; статті 9 та статті 10 - безпосередньо брали участь у ліквідації наслідків ЧАЕС; у зоні відчуження 1986-1987 роках, незалежно від кількості робочих днів: пункт 1 статті 14 (постраждалі особи) є різні і в різні періоди часу. Взято згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 112: інвалід війни 2-ї групи, в твердій грошовій одиниці в сумі - 379,6 грн. Не беручи до уваги закон про Державний бюджет України на 2016, 2017, 2018 роки замість сум прожиткового мінімуму х 40%. Не нарахована премія 50% в розмірі - 248 грн, а всього - 67,93 грн за січень 2016 року, правильно обраховані суми скласти: 6180,03 грн; 988,5 гривень; 2481,57 грн; 574 грн. Пенсія має бути в розмірі 10124,3 грн, а не 6109,34 грн;
3) визнати премію 60% посадового окладу від 2470 грн в розмірі 1482 грн та зобов`язати врахувати цю суму і виплатити на рахунок;
4) стягнути примусово недоплачену пенсію за кожен місяць, починаючи з 01.01.2016, з урахуванням виплаченої пенсії в розмірі 3944,27 грн, до дати подання позову 24 жовтня 2018 року;
5) виплачувати пенсію в розмірі 10124,3 грн кожного місяця, починаючи з дня ухвалення рішення, подання звіту до суду;
6) стягнути невиплачену суму, яка обрахована з 01 січня 2016 року та невиплачена на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2018 року № 103 та листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05 червня 2018 року в розмірі 67451,09 грн та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області перерахувати суму 67451,09 грн на рахунок ОСОБА_1 невідкладно та подати звіт до суду після винесення рішення протягом не більше 2-х місяців;
7) перерахувати пенсію та виплатити пенсію у розмірі 6741,09 грн - борг, всього - 76763,24 грн;
8) перерахувати пенсію та її виплату розпочати з 01 січня 2016 року.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 виплату перерахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в повному розмірі, без урахування розстрочки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»     № 103 від 21 лютого 2018 року, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій у частині відмови у задоволені позовних вимог, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі. Цією ж ухвалою витребувано справу з суду першої інстанції.
20 листопада 2019 року від відповідача надійшло заперечення на касаційну скаргу, у якому він просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
В порядку статті 31 КАС України, пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_2 за її заявою про відставку, за результатами автоматизованого розподілу визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.

II. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( далі також Закон № 2262-XII).
Стверджував, що органом Пенсійного фонду України йому нарахована пенсія в розмірі 80% від відповідних сум грошового забезпечення, що є протиправним, оскільки відповідач свідомо не застосовує положення статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка передбачає збільшення пенсії на 10 % суми грошового забезпечення для осіб, які під час служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та віднесені до 1 категорії.
Також вважав неправомірним нарахування доплат до пенсії, оскільки органом Пенсійного фонду України не враховано положення Постанови Кабінету Міністрів України № 355 від 23 квітня 2012 року «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"» (далі - Постанова КМУ № 355) відповідно до якої підвищення до пенсії має складати 40% від прожиткового мінімуму, тобто 574 гривні, а не 470 грн. Додаткова пенсія, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інваліду 2 групи в розмірі - 379,6 грн, нарахована органом Пенсійного фонду України у твердій грошовій сумі всупереч положенням Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Водночас позивач вважав протиправним врахування у складі грошового забезпечення, з якого здійснюється нарахування пенсії, премії в розмірі 1,35% замість 60%. Окрім того зазначає, що надбавка за стаж служби в органах внутрішніх справ має бути нарахована в розмірі 50%, замість 45%.
З врахуванням вказаних складових позивач стверджував, що розмір пенсії за його власним розрахунком, має складати 10 124,3 грн. Тому просить стягнути недоплачену пенсію за кожний місяць, починаючи з 01 січня 2016 року по день звернення до суду з позовом.
За розрахунками позивача з вини органу Пенсійного фонду України сума недоплаченої йому пенсії з 01 січня 2016 року становить в розмірі 76 763,24 грн.
Також зазначав, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб"  (далі - Постанова КМУ № 103) в квітні 2018 року йому було перераховано пенсію з 01 січня 2016 року, але відповідач виплачує тільки частину перерахованої пенсії, а саме з січня 2019 року - 50 % від суми підвищення перерахованої пенсії, що є неправомірним, оскільки виплата має проводитись без урахування розстрочки, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 103.
Позивач вказував, що неодноразово звертався до відповідача із відповідними заявами про перерахунок пенсії з урахуванням зазначених вище складових та у з урахуванням порядку, однак отримував від відповідача письмові повідомлення про відмову у перерахунку.
Вважав, що зазначеними діями відповідач порушує його конституційне право на належне пенсійне забезпечення та достатній рівень життя.
В свою чергу відповідач заперечував проти позовних вимог, в обґрунтування своїх доводів зазначав, що позивач помилково посилається на положення частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" згідно з якою максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС і віднесені у встановленому законом порядку до категорії 1, - 100 відсотків, до категорії 2, - 95 відсотків. У позивача є лише 28 років 8 місяців 5 днів вислуги років, що дозволяє встановити йому власний розмір пенсії за вислугою років в розмірі лише 78 відсотків від суми грошового забезпечення (25х3 +3).
Редакція Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачала, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 відсотків. Проте з січня 2008 року редакція вказаного Закону змінена, в результаті чого, вказана норма втратила чинність та законодавцем визначено лише максимальний розмір пенсії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Щодо позовних вимог про неправомірне нарахування доплати до пенсії зазначав, що виплата цільової грошової допомоги в розмірі 50 грн передбачена Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни».
Також вказував, що при перерахунку пенсії позивачу використане грошове забезпечення станом на 01 січня 2016 року, яке є значно вищим ніж грошове забезпечення станом на 01 квітня 2012 року, то підвищення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 355 від 23 квітня 2012 року відсутнє.
Щодо позовних вимог про встановлення надбавки за стаж служби в поліції в розмірі 50% замість 45% та премії в розмірі 60 % замість 1,35 %, зазначав, що вказані вимоги є безпідставними, оскільки відповідно до положень чинного законодавства перерахунок пенсії колишнім працівникам органів внутрішніх справ здійснюється на підставі довідки, виданої уповноваженими структурними підрозділами силових відомств. Органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм довідок про грошове забезпечення. Розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у довідці.
Відповідач вважає, що перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року проведений відповідно до вимог чинного законодавства, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

IIІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до посвідчення серії                 НОМЕР_1 , виданого 26 квітня 1991 року начальником УВС Житомирської області, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС в 1986 році (1 категорія).
За змістом довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії ЖИА № 035522 від 16 січня 2006 року ОСОБА_1 встановлену другу групу інвалідності у зв`язку з травмою отриманою при виконанні службових обов`язків під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
За інформацією, зазначеною у посвідченні серії НОМЕР_2 від 23 січня 2006 року, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 13 Закону № 2262-XII.
З 01 січня 2007 року позивачу було здійснено перерахунок пенсії на підставі статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС". Відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 90% від грошового забезпечення (за вислугу 20 років - 50% та за кожний рік понад 20 років - 3%, а також 10% як особі, яка під час проходження військової служби брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена до І категорії другої групи інвалідності).
У подальшому, після проведення перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2008 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування грошового забезпечення" від 07 листопада 2007 року № 1294, основний розмір пенсії позивача становив 80% грошового забезпечення у розмір 1343,49 гривні, з яких: ІВВВ прирівняні до інвалідів війни 2 групи, інвалід 2 групи - 188 гривень; ЧАЕС 1 категорії, ЧАЕС (під час служби) інвалід 2 групи "А" - 94 грн; ІВВВ інвалід війни 2 групи/при виконанні обов`язків військової служби - 50 гривень. Підсумок пенсії (з надбавками) - 1675,49 гривень.
На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року                 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» позивачу проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року на підставі довідки № 85/6205 від 16 березня 2018 року, виданої ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, що не заперечується сторонами.
За змістом довідки № 85/6205 від 16 березня 2018 року розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 було обраховано з наступних складових:
посадовий оклад -2470 грн;
оклад за спеціальним званням - 1000 грн;
надбавка за страж служби (45%) - 1561,5 грн;
премія (1,35 %) - 67,93 грн.
Основний розмір пенсії з 01 січня 2016 року обчислено з вказаного грошового забезпечення у розмірі 80 % та становить 4079,54 грн.
Загальний розмір пенсії позивача станом з 01 квітня 2018 року складає 6109,83 грн з яких:
4079,54 грн - основний розмір пенсії;
1019,89 грн - збільшення основного розміру пенсії на 25%;
580,8 грн - надбавка до пенсії, як інваліду війни 2 групи;
379,6 грн - додаткова пенсія, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи;
50 грн - цільова допомога на проживання інваліду війни 2 групи.
Відповідачем у червні 2018 року надіслало на адресу позивача повідомлення, в якому зазначено, що виплата перерахованої згідно з Постановою № 103 пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в розмірі 67451,09 грн, буде проводиться у таких розмірах: з 01 січня 2019 року - щомісячно 50 % місячного розміру підвищення пенсії; з 01 січня 2020 року до забезпечення повної виплати розрахунку суми щомісячно 100% місячного розміру підвищення пенсії.
На звернення позивача, ГУ ПФУ в Житомирській області листом від 23 червня 2018 року за № К-3055 повідомило, що стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону України від 06 квітня 1995 року № 126/95-ВР) передбачала, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугою строків служби збільшувався на 10 %, а віднесеним до категорії 2, 3, і 4 на 5 % відповідних сум грошового забезпечення.
Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 відсотків, до категорії 2, - 95 відсотків.
Тобто, максимальний розмір пенсій за вислугу років у зазначених осіб (за наявності у них 34-х (у звільнених у відставку 32-х) років вислуги і більше) може перевищувати загальний максимальний розмір такої пенсії і становити до 100% - у осіб, віднесених до 1-ї категорії, та до 95% - у осіб, віднесених до 2-ї категорії.
Також в листі зазначено, що статтею 13 Закону передбачено, що особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та мають вислугу 20 років і більше, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. За матеріалами пенсійної справи вислуга років позивача в календарному обчисленні складає 23 роки 13 днів, в пільговому - 30 років 01 місяць 02 дні.
Водночас за змістом зазначеного листа, з 01 січня 2008 року у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294 проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону. Саме тому, з 01 січня 2008 року по даний час пенсія обчислена в розмірі 80% грошового забезпечення, підстави для обчислення пенсії в розмірі 95% грошового забезпечення відсутні.
За інформацією, зазначеною у листі ГУ ПФУ в Житомирській області від 24 вересня 2018 року №К-4034 позивачу повідомлено, що до основного розміру пенсії, як інваліду війни 2 групи, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено підвищення до пенсії у розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» до пенсії встановлена цільова грошова допомога на прожиття у розмірі 50 грн. Окрім того, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28 грудня 2011 року № 1381 інвалідам війни, передбачено збільшення основного розміру пенсії на 25 відсотків.
Також позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено додаткову пенсію в розмірі 379,6 грн, що визначено Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 22 листопада 2011 року № 1210.
Листом від 08 листопада 2018 року № К-4615, № К-4614 відповідач повідомив позивача, що статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", для осіб, які під час служби брали участь у ліквідації наслідків аварії ЧАЕС і віднесені до 1 категорії з 01 січня 2008 року, не передбачено збільшення пенсії за вислугу років на 10% суми грошового забезпечення, що враховується для обчислення пенсії.
За змістом листа, згідно з наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 19 січня 2007 року №16 о/с, вислуга років для призначення пенсії складає 30 років 01 місяць 02 дні, тому пенсія обчислена в розмірі 80% підстав для обчислення пенсії в розмірі 100% грошового забезпечення немає.
Також повідомлено позивача, що на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», на підставі довідки № 85/6205 від 16 березня 2018 року, виданої ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, здійснено перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року. Вказано розмір грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок пенсії за вислугу років позивача та додаткових виплат до пенсії.

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату перерахованого розміру пенсії з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в повному розмірі, без урахування розстрочки, передбаченої Постановою КМУ № 103 від 21 лютого 2018 року. В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки відповідачем та наявними у справі доказами доведено правомірність дій відповідача.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі дублюють позицію позивача, викладену в його позовній заяві і свідчать, що всі його аргументи вже досліджувалися судом з наданням їм правової оцінки. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕННЯ

Доводи позивача, викладені в касаційній скарзі дублюють його позицію, викладену в позовній заяві та апеляційній скарзі.
Позивач стверджує, що неодноразово звертався до відповідача із відповідними заявами про перерахунок пенсії з урахуванням зазначених складових та порядку, встановленого чинним законодавством, однак отримував від відповідача письмові повідомлення про відмову у перерахунку.
Вважає, що зазначеними діями відповідач порушує його конституційне право на належне пенсійне забезпечення та достатній рівень життя.
В свою чергу відповідач зазначив, що при здійсненні судочинства судами правильно встановлені обставини справи та ухваленні судові рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справі"; далі - Закон № 460-IX) Верховний Суд зазначає таке.
Беручи до уваги, що касаційне провадження відкрито за касаційної скаргою позивача, рішення судів попередніх інстанцій переглядаються в частині позовних вимог, в яких позивачу було відмовлено.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача невиплаченої суми перерахованої пенсії з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року відповідно до постанови КМУ № 103 в розмірі 67451,09 грн, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплачувати пенсію в сумі 10124,3 грн кожного місяця з дня ухвалення та стягнення з відповідача суми боргу 76763,24 грн, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Постанова №45).
Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 (далі - Положення №280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 7 Положення № 280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Згідно з підпунктом 6 пункту 4 Положення № 280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд може прийняти інше рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Водночас перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області позивачу поінформовано, що розмір перерахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року становить 67451,09 грн, однак із зазначенням позначки «*», тобто примірного, не точного розміру, який у свою чергу не підтверджений іншими доказами.
У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
З огляду на системний аналіз викладених норм, суд дійшов до висновку, що повноваження щодо розрахунку розміру пенсії позивача, що підлягає виплаті належить виключно до повноважень органу Пенсійного фонду України, тобто є дискреційними повноваженнями органу Пенсійного фонду України, суд в межах повноважень визначених КАС України вправі вирішити питання про правомірність порядку, умов, строків нарахування та виплати пенсії, її складових, а не конкретно визначеного розміру пенсії.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію з 01 січня 2016 року з урахуванням основного розміру пенсії 100% від відповідних сум грошового забезпечення, а не 80%, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу - 20 жовтня 1995 року), пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
На момент призначення ОСОБА_1 пенсії, стаття 13 Закону №2262-ХІІ у частині 1 містила пункт «в» відповідно до якого, особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Із набуттям чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04 квітня 2006 року № 3591-IV нова редакція підпункту «в» статті 13 Закону № 2262-ХІІ вказану 10-процентну доплату особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1 не передбачає.
Водночас, згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ (в редакції чинні на момент виникнення права на перерахунку пенсії - 01 січня 2016 року), перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою етапі 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Матеріали справи свідчать, що у зв`язку із встановленням нових умов грошового забезпечення згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року № 988 та на підставі виданої управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії № 85/6205 від 16 березня 2018 року, з 01 січня 2016 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області позивачу проведено перерахунок пенсії, у розмір 80% грошового забезпечення.
Порядок перерахунку пенсій з 1 січня 2008 року регулюється Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, згідно з пунктом 1 якого перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
На момент виникнення права на перерахунок та здійснення перерахунку пенсії позивачу до Закону № 2262-ХІІ були внесені зміни, зокрема у статтю 13, звідки були виключені підстави для збільшення розміру пенсії за вислугу строків служби особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження служби. Види підвищень пенсій за вислугу років передбачені статтею 15 вказаного закону, види надбавок та допомоги до пенсії за вислугу років - статтею 16.
Нові види грошового забезпечення були встановлені постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року № 988, яка набирала чинності 02 грудня 2015 року.
Системний аналіз наведених норм права, дає суду підстави дійти до висновку, що оскільки на момент виникнення права на перерахунок пенсії - 01 січня 2016 року та на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 1 березня 2016 року, стаття 13 Закону №2262-ХІІ не передбачала 10% збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, саме тому правових підстав для нарахування наведеної 10-відсоткової доплати для позивача немає.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 3591-IV вислуга років для призначення пенсій, що була обчислена особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, особам надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», відповідно до нормативно-правових актів щодо призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, перегляду не підлягає.
Однак у даному випадку вислуга років для призначення пенсій не переглядалась, адже 10% збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, не входить до складу вислуги років.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 752/17929/13-а.
З огляду на викладене, Верховний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач своїми діями щодо перерахунку позивачу пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого з 1 січня 2016 року для відповідних категорій осіб, не порушив чинного законодавства України.
При цьому колегія суддів бере до уваги ту обставину, що вищезгадані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - привели до її збільшення, що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача.
Подібний правовий висновок у спорах цієї ж категорії міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 08 липня 2014 року (справа № 21-277а14) та постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 275/383/17.
Щодо позовних вимог про неправомірне нарахування органом Пенсійного фонду України доплат до пенсії, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355 та постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, суд зазначає наступне.
Правові підстави та порядок компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім`ям у зв`язку із втратою годувальника та щорічна допомога на оздоровлення таким особам визначено у статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XI (далі - Закон № 796-ХІІ).
Згідно зі статтею 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Отже, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю є видом пенсії.
Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема інвалідам II групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.
Згідно зі змісту статті 50 Закону України № 796-ХІІ ( в редакції, чинні на момент виникнення права на перерахунок пенсії - 01.01.2016) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».
Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення порядку призначення додаткової пенсії, передбаченої Законом України № 796-ХІІ .
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №1210), який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57, 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» пункт 13 Порядку № 1210 викладено в новій редакції, згідно з яким щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується особам, які мають інвалідність ІІ групи у розмірі 379,6 грн.
Зазначені положення постанови Кабінету Міністрів України № 1210 є чинними.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем правомірно нараховано додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 379,6 грн.
Щодо позовних вимог про неврахування відповідачем при перерахунку пенсії положень постанови Кабінету Міністрів України "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "від 23 квітня 2012 року № 355, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України № 355 встановлено з 01.07.2012 підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 01.09.2012 до 23 відсотків та з 01.01.2013 до 35 відсотків. При цьому розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 01.04.2012.
Станом на 01.07.2012 частиною 2 статті 13 Закону №2262-XII визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
З огляду на викладене, розмір підвищення пенсії має здійснюватись за розміром пенсії, що призначений позивачу, однак не може перевищувати розміру пенсії, обчисленого відповідно до Закону №2262-XII, виходячи з грошового забезпечення за відповідною посадою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" станом на 01.04.2012.
Оскільки перерахунок пенсії позивача у зв`язку зі змінами грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 988, проведено з грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01 січня 2016 року згідно з довідкою про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії №85/6205 від 16 березня 2018 року, яке є вищим ніж грошове забезпечення станом на 01 квітня 2012 року, підстав для застосування положень Постанови Кабінету Міністрів України № 355 у відповідача немає.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання включити до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року, та виплачувати в подальшому пенсію з урахуванням надбавки за стаж служби в розмірі 50%, а не 45% та розмір премії - 60%, а не 1,35%, Верховний Суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів підпунктів 2-3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 та пункту 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, в разі зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, Головні управління Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати підстави для проведення перерахунку пенсій та розмір пенсії, а здійснюють нарахування пенсії на підставі наданих їм іншими уповноваженими органами довідок про розмір грошового забезпечення кожної особи. При цьому розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках.
Довідки про розмір грошового забезпечення видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цими Порядками.
З урахуванням наведеного, Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені вимоги є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки оскарження розміру складових грошового забезпечення, визначеного у довідці, яка видана для перерахунку пенсії, може бути предметом позову до органу, який її видав. У органів Пенсійного фонду України такі повноваження відсутні.
Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанцій, та є аналогічними тим, які зазначені в позовні та в апеляційній скарзі. Проте таким доводам, з огляду на вищенаведені висновки, судами попередніх інстанцій надано належну правову оцінку з дотриманням норм матеріального права.
За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Отже, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись статтями 243, 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі № 240/5019/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду                                                                       С.М. Чиркін
                                                                                                    В.М. Бевзенко 
                                                                                                    А.А. Єзеров