П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2176/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шаповалова Тетяна Михайлівна   
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
05 серпня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

1.1. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 16.04.2014 по 16.04.2017.

1.2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 16.04.2014 по 16.04.2017, з урахуванням виплачених сум.

1.3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача понесені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 8000 грн.

2. В обґрунтування позову вказує, що на день звільнення з ним не було проведено повний розрахунок, а саме не було здійснено нарахування та виплату індексації за період з дати заключення контракту та проходження військової служби з 16.04.2014 року до 14.07.2017 року. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року адміністративний позов задоволено.

3.1. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 16.04.2014 року до 14.07.2017 року.

3.2. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 16.04.2014 року до 14.07.2017 року.

3.3. Стягнуто на користь ОСОБА_1 8000 грн. (вісім тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу з рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

5. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач був виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ще 16.04.2017 року, а позов подав лише в березні 2021 року, тобто з пропуском строку на звернення до суду. Вказує, що виплата індексації грошового забезпечення позивачу в період до кінця 2015 року здійснювалась на підставі додаткових відомостей, які були знищені в 2018 -2019 роках.

6. З 01.01.2016 року військовослужбовцям (в тому числі і позивачу) Збройних Сил України було призупинено нарахування індексації грошового забезпечення. На предмет підтвердження, що саме з даного періоду було призупинено нарахування індексації в Реєстрі судових рішень наявно більше 1000 аналогічних рішень з таким предметом спору.

7. Зазначає, що відповідно до пункту 7 роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року № 248/3/9/1/2 (далі- Роз`яснення), у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (зі змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення, що також має своє підтвердження у роз`ясненнях Мінсоцполітики щодо відсутності механізму нарахування та виплати індексації за попередні періоди, а саме: роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 №78/0/66-17; роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 №10685/0/14 - 15/10 (на вих. №248/3/9/3/202 від 08.07.2015).

8. Лише в роз`ясненні Департаменту фінансів № 248/1485 від 26.03.2018 було зазначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення необхідно здійснювати з квітня 2018 року. Також зазначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було.

9. Тобто, на думку апелянта, індексація грошового забезпечення не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини.

10. Щодо витрат на професійну допомогу апелянт вказує, що позивачем не надано суду доказів, що його адвокат має касу і веде касову книгу. Відтак, адвокат позивача не може сам виписувати квитанцію чи касовий прибутковий ордер про отримання коштів. Також не надано акту виконаних робіт, а надано лише додаток 1 до договору в якому адвокат необґрунтовано нарахував 8000 гривень, не долучивши ні розрахунку такої допомоги, ні відповідного тарифу цін на такі послуги, тощо. Наголошує, що з наданих позивачем документів неможливо встановити точної вартості отриманих позивачем послуг, а також факт оплати вказаних послуг.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

11. Судом встановлено, що 16.04.2014 року позивача було прийнято на військову службу до Військової частини НОМЕР_1 відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

12. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 14-РС  від 12.04.2017 року позивача звільнено з військової служби у запас із закінченням строку контракту.

13. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 77 від 16.04.2017 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 16.04.2017 року.

14. На день звільнення з позивачем не було проведено повний розрахунок, а саме не було здійснено нарахування та виплату індексації за період з 16.04.2014 року до 16.04.2017 року.

15. 23.02.2021 року представник позивача - адвокат Станіславська І.В. подала до військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит разом із заявою ОСОБА_1 від 22.02.2021 року, у якій останній просив виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 16.04.2014 року по 14.07.2017 року. Також представник позивача - адвокат Станіславська І.В. просила відповідача надати належним чином засвідчену копію довідки про заробітну плату за період з 16.04.2014 року до 16.04.2017 року.

16. За наслідком розгляду запиту та заяви, відповідач  листом № 350/139/11/203/пс повідомлено, що у Військовій частині НОМЕР_1 виплата індексації грошового забезпечення протягом 2008-2015 років особовому складу, який відповідно до чинного законодавства набув права на її отримання (в тому числі ОСОБА_1 ), проводилася щомісячно в розмірі, що відповідав базовому місяцю. Станом на 01.03.2021 року надати інформацію щодо розміру нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період часу з 01.01.2008 по 01.01.2016 року із розбивкою помісячно неможливо у зв`язку зі знищенням додаткових відомостей та меморіальних ордерів № 5/1 за вказаний період.  Оскільки в разі проведення фінансового аудиту (аудиторський звіт від 09.07.2018 №234/3/46/аз) термін зберігання даних відомостей (які не являються основними відомостями з нарахування грошового забезпечення) становить 3 роки та підлягають знищенню у січні 2019 року (останні відомості - за 2015 рік, відомості за попередні роки відповідно ще раніше).

17. З довідки-розрахунку Військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2021 року вбачається, що в період з січня 2016 по травень 2016 року позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення, а з червня 2016 року по квітень 2017 року позивачу нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення.

18. Відповідно до довідки від 09.03.2021 року про фактично отримане грошове забезпечення з 16.04.2014 по 16.04.2017 позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення.

19. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

20. Позивач вважає, що в даному випадку мав місце факт порушення відповідачем прав та інтересів в частині несвоєчасного отримання належних до виплати грошових сум при звільненні.

21. Доводи апелянта зазначені в пунктах 4-10 цього рішення.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

21. Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

23. Згідно з ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

24. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

25. Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

26. Згідно з частинами 2 та 3 статті 9 цього Закону, до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

27. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII.

28. Відповідно до статті 1 цього Закону, індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

29. Статтею 2 цього Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

30. Положеннями статті 4 Закону визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

31. Статтею 6 вказаного Закону визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

32. У відповідності до статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

33. Аналіз вказаних норм чинного законодавства України вказує на те, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

34. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

35. Згідно з пунктом 2 такого Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

36. Пунктом 4 Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

37. Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

38. Згідно пункту 5 Порядку, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

39. Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

40. Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

41.  Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

42. Суд критично оцінює посилання представника відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2 відповідно до якого, індексацію грошового забезпечення військовослужбовців необхідно не нараховувати до окремого роз`яснення, оскільки відповідач має керуватися та діяти відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який має вищу юридичну силу, ніж вказане роз`яснення.

43. Посилання апелянта на відсутність механізму виплати індексації у поточному році за минулі періоди, суд також не приймає до уваги, оскільки відсутність такого механізму не може позбавляти позивача на отримання належних йому сум невиплаченого доходу.

44. Окрім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що до 2016 року позивачу індексація грошового забезпечення виплачувалася разом з тим термін зберігання даних відомостей  становить 3 роки і такі відомості знищенні, оскільки відповідачем не надано до суду доказів знищення, зокрема відповідного звіту, актів.

45. До суду надано довідки про фактично отримане грошове забезпечення з 16.04.2017 по 16.04.2017 року, у яких відсутні відомості про отримання позивачем індексації грошового забезпечення.

46. Апелянтом жодним чином не обґрунтовано не виплату індексації грошового забезпечення, не надано доказів щодо підвищення грошового забезпечення позивача чи того, що розмір грошового забезпечення позивача за вказані періоди не підлягав індексації у зв`язку зі зміною величини індексу споживчих цін.

47. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій апелянта щодо не виплати позивачу індексації грошового забезпечення та зобов`язання апелянта нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 16.04.2014 року до 14.07.2017 року.
48. Щодо доводів апелянта про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

49. Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

50. Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

51. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3   статті 134 КАС України).

52. Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

53. Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

54. Судом встановлено, що в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання професійної правничої допомоги № 73/20-а від 02.10.2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг) за договором №73/20 про  надання професійної правничої допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера №73/20 від 06.10.2020 року про сплату позивачем 8000 грн.

55. 19.02.2021 року між позивачем та адвокатом Станіславською Інною Володимирівною укладено договір про надання професійної правничої допомоги №35/21-а.

56. За змістом пункту 2.1. вказаного договору, адвокат на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правової допомоги:

- надавати усні та письмові консультації з питань захисту прав та інтересів клієнта на стадії досудової підготовки та судового розгляду справи щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії;

- представляти у встановленому порядку інтереси клієнта в судах всіх рівнів пов`язаних з розглядом даного кримінального провадження, а також в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, в усіх правоохоронних органах з питань захисту прав та інтересів клієнта.

57. Згідно з пунктом 1 додатку №1 до договору №35/21-а про надання професійної правничої допомоги від 19.02.2021 року, винагорода за надання правової допомоги згідно договору від 19.02.2021 року складає 8000 грн.

58. Як вбачається із квитанції до прибуткового касового ордера №35/21-а від 19.02.2021 року позивачем сплачена сума гонорару адвокату в розмірі 8000 грн.

59. Із детального опису робіт (наданих послуг) за договором № 35/21-а про надання професійної правничої допомоги від 19.02.2021 року вбачається, що адвокатом надано позивачеві такі юридичні послуги:

- попереднє вивчення матеріалів; формування правової позиції; консультування; вивчення наданих клієнтом документів; укладення договору про надання правничої допомоги, додатку до договору та оформлення фінансових документів (4 год.) - вартість 2000 грн.;

- підготовка заяви від імені позивача щодо досудового врегулювання спору (1 год.)  - 500 грн.;

- підготовка та направлення адвокатського запиту щодо витребування документів для подання до суду позовної заяви (1 год.) – 1000 грн.;

- підготовка та подання до Вінницького окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання бездіяльності неправомірної та зобов`язання вчинити дії (4 год.) - вартість 2000 грн.;

- підготовка та подання відповіді на відзив на адміністративний позов про визнання бездіяльності неправомірної та зобов`язання вчинити дії (4 год.) - вартість 2000 грн.

60. Загальна вартість роботи становить 8000 грн.

61. Апелянт зазначає, що за змістом Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року, прибутковий касовий ордер має право виписувати  виключно особа , яка отримала готівку за наслідком касової операції, тобто під час отримання готівки через касу такої особи з відображенням такої операції у відповідних книгах обліку.

62. Відповідно до положень ст. 14 ПК адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон № 5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон № 265/95-ВР, Положення № 13 та Положення № 148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

63. Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

64. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката,  суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
65. Також  суд зазначає, що статтею 134 КАС не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

66. Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 16.04.2020 у справі №727/4597/19.

67. Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять достатніх аргументів та доказів для скасування рішення суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

68. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

69. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

70. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

71. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

72. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

73. Переглянувши судове рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, про відсутність підстав для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Залімський І. Г.