ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 р. 	Справа № 440/2784/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 (головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко) по справі № 440/2784/21
за позовом               ОСОБА_1  
до              Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області                      
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, в якому просив:
-   визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком; 
- зобов`язати Центр нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням проведених виплат; 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року   позовні вимоги   задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати його та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що Центр не проводив виплату щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 рік позивачу, оскільки останній в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги у Полтавській області не перебуває. Натомість, спірна грошова допомога виплачена ОСОБА_1 . Київським  міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за місцем проходження військової служби, а саме Центральним управлінням Служби безпеки України, отже, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області не є належним відповідачем по справі.   Судом вирішено справу за участю не належного відповідача, не залучено належного відповідача.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.   
Відповідно до ч. 1 ст.  308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України  справа розглянута  в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та  перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено , що ОСОБА_1 відповідно до ч. 5  ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII  отримує щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як учасник бойових дій, в квітні 2020 року Центром позивачу проведено її виплату  в сумі 1390,00 грн. 
Не погодившись із правомірністю визначення відповідачем належного до виплати розміру разової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області безпідставно не нарахував та не виплатив позивачу   щорічну   разову грошову допомогу до 5 травня   в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат,   а тому визнав протиправною бездіяльність   Центру та зобов`язав нарахувати та виплатити позивачу   зазначену допомогу   в належному розмірі.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Справа розглядається судом в межах доводів апеляційної скарги.
Апелянт стверджує, що судом першої інстанції розглянуто справу за участі не належного відповідача та не враховано, що Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області не проводилася виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, оскільки список для виплати зазначеної допомоги від уповноважених установ не надходив, що призвело до невірного вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області з вимогою визнати протиправною бездіяльність щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня,  зобов`язання перерахувати та виплатити зазначену допомогу в розмірі відповідно до ст.12 Закону«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Приймаючи   рішення, суд першої інстанції зазначив, що Центром у квітні 2020 року проведено виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік  у меншому  розмірі, а відтак, наявна протиправна бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо здійснення виплати в меншому розмірі, та саме на цей орган поклав обов`язок здійснити донарахування допомоги та її виплату.
Проте, вирішуючи справу суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи, що призвело до невірного її вирішення.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до частини четвертої  статті 12 Закону № 3551-XII  у редакції  Закону № 367-ХІV,   щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі    п`яти мінімальних пенсій за віком.
Кабінет Міністрів України у Постанові № 112 установив, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої  Законом № 3551-XII, учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 1390 грн (підпункт 1 пункту 1), тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою  статті 12 цього Закону.
Відповідно до частини першої  статті 17-1 Закону № 3551-XII  щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених  статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 423, Мінсоцполітики є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія  Закону № 3551-XII  в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей.
Підпунктом 41 пункту 4 вказаного Положення визначено, що Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія  Закону № 3551-XII.
Відповідно до абзаців 1 та 2  пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 за №112  Міністерство соціальної політики виплати організовує шляхом перерахування коштів структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.
Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах, зокрема учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень.
Пунктом 2 вказаної Постанови установлено забезпечити подання до 23 березня 2020    року районним органам соціального захисту населення переліків осіб, які мають право на отримання грошової допомоги: Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною гвардією, Національною поліцією, Державною податковою службою, Державною митною службою, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Міністерством юстиції, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною спеціальною службою транспорту, Офісом Генерального прокурора, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями - щодо осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України; Пенсійним фондом України - щодо осіб, які перебувають на обліку в його органах.
Згідно з п. 4.5 Положення про Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, затвердженого Розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 17.10.2016 № 460 центр відповідно до покладених на нього завдань готує та передає органам соціального захисту населення документи з питань виплати соціальної допомоги, інших грошових виплат через державні підприємства зв`язку та установи банків.
Отже, Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій, а тому управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги.
Суд першої інстанції, розглядаючи справу, зазначив, що позивачу Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області у квітні 2020 року проведено виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 1390 гривень. 
Проте, в матеріалах справи відсутні докази про виплату Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області разова грошової допомога до 5 травня за 2020 рік ОСОБА_1 .
За приписами ч. 4 ст. 9, ч. 4 ст. 77 КАС України, суд наділений правом   збирати докази з власної ініціативи, а також повноваженням сприяти в реалізації обов`язку доказування (у випадку неможливості самостійного надання особами, які беруть участь у справі доказів) і витребовувати необхідні докази.
Наявна в матеріалах справи довідка без дати, видана Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області містить відомості  про отримання допомоги ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18). 
Однак, позивачем у даній справі є ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 
Колегія суддів зазначає, що  зазначена довідка  стосується іншої особи, ім`я та адреса якої не збігається з іменем та адресою позивача. 
Проте, суд першої інстанції, в порушення ст.ст.9 , 73 КАС України не звернув уваги на зазначене, не з`ясував час та орган, який здійснював виплату допомоги до 5 травня позивачеві.
Натомість, відповідачем суду апеляційної інстанції надана довідка без дати, видана Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, з якої вбачається, що виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік ОСОБА_1 Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області,  не проводилась. (а.с.)
У відповідь на запит відповідача від 18.05.2021 Київський міський Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат повідомив, що перерахування коштів на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік ОСОБА_1 в розмірі 1390 грн. здійснювалось на підставі списку та проведено Центральним управління Служби безпеки України за місцем служби ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Київського міського Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.   
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.72 КАС України   доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.   Ці дані встановлюються,   зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені докази підтверджують доводи апеляційної скарги, що виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області не здійснювалася, а отже зазначена особа не є належним відповідачем у справі.
Проте, як зазначалось вище, позовні вимоги щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік заявлено позивачем до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, тобто до неналежного відповідача.
З приводу наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1   ст. 48 КАС України   суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
Частиною 3   статті 48 КАС України   передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (частина 4   статті 48 КАС України).
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду першої інстанції є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. 
Колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені   КАС України.
За правилами ч. 7   ст. 48 КАС України   заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.
Зокрема, залучення такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавило би залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими   КАС України   в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.
Така правова позиція щодо застосування норм процесуального права зокрема була висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18.
Крім того, колегія суддів зауважує, що позовні вимоги заявляє позивач, водночас адміністративний суд може, якщо вважатиме за потрібне, застосувати інший, аніж той, який зазначив позивач, спосіб захисту його прав та інтересів, який не суперечитиме закону і забезпечуватиме їхній ефективний захист. Вибір/застосування способу захисту порушених прав та інтересів детермінується через призму суті порушеного (суб`єктивного) права в рамках правовідносин, з яких виник спір. 
Тож результативним обраний спосіб захисту порушеного права (у контексті цього спору) буде тоді, коли існуватиме взаємозв`язок між порушенням (суб`єктивного права особи) та (дозволеним, прийнятним) способом його захисту, водночас останній сприятиме вичерпному його поновленню. Однією з умов для досягнення такого результату є визначення належного відповідача/відповідачів за позовом, адже від цього значною мірою теж залежить та ж таки ефективність захисту порушеного права (втілена у процедурі виконання судового рішення). 
З огляду на викладене, враховуючи предмет даного позову, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог процесуального   закону, вирішуючи спір про визнання протиправними дій Центру по нарахуванню та  здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у меншому розмірі, не з`ясував належність відповідача у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.
Матеріали справи не містять жодних доказів того, що суд першої інстанції запропонував позивачу здійснити заміну неналежного відповідача на належного або залучити до участі у справі другого відповідача.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень, встановлених   статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.
Відповідно до п.4 ч.1   ст. 317 КАС України   підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Одночасно, відмова в позові не позбавляє позивача права звернутися до суду з адміністративним позовом до належного відповідача.
При цьому, слід звернути увагу апелянта на те, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягало у не вирішенні питання заміни неналежного відповідача або залучення другого відповідача призвело до відмови у задоволенні позову саме з вищенаведених підстав та мотивів, що в свою чергу не свідчить про відсутність порушеного права позивача у спірних відносинах .
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - задовольнити.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 по справі № 440/2784/21 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Л.В. Любчич    Я.В. П`янова